Справа № 301/235/26
2/301/389/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2026 р. м. Іршава 
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1434-6938 від 14.08.2024 року в сумі 146500 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 14 серпня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1434-6938 (далі – Кредитний договір).
Зазначений Кредитний договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (далі – Правила), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.
Кредитний договір був укладений відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідачці було надано одноразовий ідентифікатор А0441 для підписання Кредитного договору та для підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.
Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту – 29500 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів; комісія за видачу кредиту – 15% від суми кредиту; знижена % ставка - 1,20% в день; стандартна % ставка -1,50% в день.
Базовий період – проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у Договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.
Умовами Кредитного договору передбачено, що тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована та процентна ставка не змінюється протягом усього строку користування кредитом. 
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі, надавши (через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019 року) відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору на картковий рахунок відповідачки, вказаний нею в особистому кабінеті.
Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти, вона не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі, в разі отримання нею грошових коштів.
Відповідачка в загальній кількості 6 разів оформлювала кредитні відносини з позивачем і попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідачки з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору.
Відповідачка порушила умови Кредитного договору і не повернула у повному обсязі кредит, а також не виконала у повному обсязі інші грошові зобов`язання за Кредитним договором.
Станом на 29 грудня 2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 164436 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 29500 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 131511 грн.; прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту – 3425 грн.
Позивач прийняв рішення про можливість застосування до відповідачки Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості відповідачці за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 17936 грн. за умови погашення решти заборгованості за Кредитним договором в сумі 146500 грн.
Позивач просить стягнути з відповідачки не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину – 146500 грн., з яких: 29500 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 117000 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами та 2662,40 грн. судових витрат.
Ухвалою Іршавського районного суду від 30.01.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10 лютого 2026 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позов, в якому посилається на те, що позивач не може стягувати з неї пеню, штраф, річні та інфляційні втрати за ст.625 ЦК України. Вважала, що положення укладеного Договору є несправедливими умовами, що порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів». 
Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавця, вказаний в цьому Договорі.
Позивач бажає стягнути з відповідачки суму нарахованих процентів, яка у декілька разів перевищує суму (тіло) кредиту.
Позивач не просить стягнути з відповідачки пеню (або інші формально виражені штрафні санкції) за прострочення виконання зобов`язань, однак за своєю суттю нарахування передбаченої реальної річної процентної ставки та нарахування лише суми процентів за користування кредитними коштами, що у декілька разів перевищує суму (тіло) кредиту, є, на думку відповідачки, нічим іншим як несправедливою умовою та фактично виступає як міра відповідальності споживача за Договором – як відповідальність за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочки.
На думку відповідачки, встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки є несправедливим у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить встановленим ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» обмеженням, порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує як 50% від суми кредиту, так і подвійну облікову ставку Національного банку України та становить більше ніж 15% простроченого платежу.
Стягнення суми процентів за користування кредитними коштами, що у декілька разів перевищує суму тіла кредиту, отриманого відповідачкою, є нічим іншим як джерелом спроби отримання позивачем з неї невиправданих додаткових прибутків, оскільки дана реальна річна процентна ставка та нарахована сума процентів за користування кредитними коштами фактично виступає цивільно-правовою відповідальністю відповідачки як боржника перед кредитором.
Щодо стягнення непропорційно великої суми відсотків згідно правового висновку ВС/КЦС у справі №679/1103/23 від 12.02.2025 року.
«Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту».
ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс», зменшивши розмір заборгованості за відсотками.

Представник позивача Резуєв Є.В., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути без участі представника позивача (а.с.95,104,106).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. У поданому відзиві просила відкласти розгляд справи у випадку її неявки, при цьому, причини неявки до суду не повідомила, поважність неявки не підтвердила (а.с.97,108).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що 14 серпня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1434-6938 продукту «На все» (далі – Кредитний договір) (а.с.20-38,54-59). 
Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.4. Кредитного договору, кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, у порядку, передбаченому цим Договором; мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії – для задоволення особистих потреб позичальника (а.с.20,21).
Згідно з п. 4.1., 4.2. Кредитного договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту - 29500 грн.; дата надання/видачі кредиту – 14.08.2024 року. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкого переказу грошової суми, вказаної у п.4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (а.с.23).
14 серпня 2024 року ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 29500 грн. шляхом перерахування на картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією квитанції платіжної системи «Liqpay» №2503147930 від 14.08.2024 року (а.с.60).
Відповідно до п. 4.3., 4.4., 4.7., 4.12. Кредитного договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована. Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту). Базовий період складає 14 календарних день. Комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту. Денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 1,388% (а.с.23,24).
Згідно з п.4.5. Кредитного договору, сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені Графіком платежів за Договором за зниженою ставкою (який є Додатком 2 до цього Договору) у дати, які є останніми днями відповідних базових періодів (а.с.23-24).
Відповідно до п.4.6. Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою процентною ставкою) (а.с.24).
Відповідно до п.4.9. Кредитного договору, строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 09.06.2025 року (а.с.24).
У п.4.11. Кредитного договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору (за весь строк кредитування) складає 152339,29 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (а.с.24).
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, натомість позивач належним чином виконав свої зобов`язання за цим договором, надавши відповідачці грошові кошти в порядку та на умовах відповідного договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1434-6938 від 14.08.2024 року, укладеним між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , станом на 29.12.2025 року заборгованість відповідачки становить 164436 грн. (а.с.62-74). 
Дана сума складається з:
- заборгованості за кредитом – 29500 грн., 
- заборгованості за відсотками – 131511 грн. за період 14.08.2024 року – 09.06.2025 року,
- заборгованість за комісією – 3425 грн.
Згідно вказаного розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 здійснила два платежі за Кредитним договором 27.11.2024 року та 17.12.2024 року в сумі по 500 грн. (а.с.64,65), а розмір заборгованості за відсотками в сумі 131511 грн. після закінчення строку договору/строку кредитування, тобто після 09.06.2025 року, не змінювався (а.с.69).
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь частину заборгованості за Кредитним договором №1434-6938 від 14.08.2024 року в сумі 146500 грн., що складається з:
- простроченої заборгованості за кредитом - 29500 грн., 
- простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 117000 грн. 
Згідно поданого відзиву на позов, відповідачка не заперечувала факт отримання нею кредитних коштів та не оспорювала позовні вимоги в частині стягнення з неї боргу за тілом кредиту в сумі 29500 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 29500 грн. підлягають задоволенню.
Викладені у відзиві на позов заперечення відповідачки щодо стягнення з неї пені, штрафу, річних та інфляційних втрат за ст.625 ЦК України суд не бере до уваги, оскільки позивач не заявляв таких позовних вимог.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в сумі 117000 грн., суд приходить до таких висновків.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 29.12.2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 164436 грн., з яких: основний борг – 29500 грн., залишок відсотків – 131511 грн., залишок комісій – 3425 грн.
Однак, позивач у своїй позовній заяві просив стягнути з відповідачки тільки 117000 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами, що є диспозитивним правом позивача.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.62-69) вбачається, що за період з 14.08.2024 року по 09.06.2025 року (300 календарних днів) було нараховано процентів за користування кредитними коштами в розмірі 131511 грн.
З 14.08.2024 року по 27.08.2024 року нарахування здійснювалося за процентною ставкою 1,20% в день від суми кредиту. Тобто за цей період 14 календарних днів було нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 4956 грн. (29500 грн. х 1,2% = 354 грн. х 14 днів).
Подальше нарахування з 28.08.2024 року по 09.06.2025 року здійснювалось за процентною ставкою, яка передбачена п.4.6. Кредитного договору, тобто 1,50% в день від суми кредиту. Тобто за 286 календарних днів було нараховано заборгованість в розмірі 126555 грн. (29500 грн. х 1,5% = 442,50 грн. х 286 днів), що разом становить 131511 грн. нарахованих процентів.
Відповідачка у відзиві на позов зазначає, що вважає умови договору щодо нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами несправедливими у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і такими, що суперечать ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки порушують принцип розумності та добросовісності.
Вважала, що стягнення суми процентів за користування кредитними коштами, що у декілька разів перевищує суму тіла кредиту, отриманого відповідачкою, є нічим іншим як джерелом спроби отримання позивачем з неї невиправданих додаткових прибутків, оскільки дана реальна річна процентна ставка та нарахована сума процентів за користування кредитними коштами фактично виступає цивільно-правовою відповідальністю відповідачки як боржника перед кредитором.
Суд погоджується з доводами відповідачки, з таких підстав.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Згідно з п.4.10. Кредитного договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 27138,17% (а.с.24).
На думку суду, вказана річна процентна ставка є однозначно такою, що порушує засади справедливості, добросовісності та розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права. Така річна процентна ставка надає кредиторові можливість стягувати з боржника надмірні грошові кошти та ставить за мету «каральний» характер, а не компенсаційний.
Дана позиція суду також кореспондується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.02.2025 року по справі №679/1103/23, в якій позивачем також є ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Верховний Суд зробив висновок про те, що наявність у кредитора можливості стягувати з споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18 зазначено, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Встановлений сторонами Кредитного договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим при визначенні суми процентів, які підлягають стягненню слід керуватись також ст.21 ЗУи «Про споживче кредитування».
Тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками підлягають до часткового задоволення в сумі 29500 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за Кредитним договором №1434-6938 від 14.08.2024 року, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 59000 грн., з яких: 
- заборгованість по тілу кредиту – 29500 грн.,
- заборгованість за відсотками – 29500 грн.
Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивача 2662,40 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1) (пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виходячи з мінімальної ставки судового збору).
Керуючись ст. 526, 530, 610, 629, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598, заборгованість за Кредитним договором №1434-6938 від 14 серпня 2024 рокув сумі 59000 (п`ятдесят дев`ять тисяч) грн. 00 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598, судові витрати в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Головуюча: М. О. Пітерських