ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 678/1440/25
Провадження № 33/820/216/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафув розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 коп.судового збору у дохід держави.
За постановою суду 08 вересня 2025 року близько 11 год. 43 хв. на автодорозі М-30 321 км ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням технічного засобу Drager Alkotest-6810 на місці зупинки транспортного засобу, результат тестування 0,38 проміле. Від подальшого огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями водій порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та її скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Апелянт вважає, що вказана постанова є незаконною та необгрунтованою,такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідаєфактичним обставинам справи і має бути скасована. Апелянт повідомляє, що після його ознайомлення з матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення та ознайомлення його захисника з матеріалами справи в найкоротший термін буде подана уточнена (доповнена) апеляційна скарга із викладенням мотивів та доказів незаконності, необґрунтованості, порушень норм матеріального та процесуального права, невідповідності фактичним обставинам справи оскаржуваної постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 12.12.2025.
Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропустив, так як в судовому засіданні не був, захисник мав подати апеляційну скаргу, але не подав, він часто хворів, тому просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , на підтримання доводів клопотання та апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, з таких підстав.
Згідно з положеннями ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні 12.12.2025. Постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності він не отримав, лише в кінці грудня дізнався про оскаржувану постанову. Захисник мав подати апеляційну скаргу, але не подав. За таких обставин апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, і його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції дослідивши та проаналізувавши, належним чином, докази у справі дійшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським Вавринчуку Е.В., на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 0,38 проміле і останній погоджувався з даним результатом, про що свідчить його власноручний підпис у роздруківці чеку приладу Драгер.
Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з положеннями ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що в стані алкогольного сп`яніння він автомобілем не керував, можливо на такий результат його огляду вплинули медичні препарати, які він приймав.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №447269 від 08.09.2025 слідує, що 08 вересня 2025 року близько 11 год. 43 хв. на автодорозі М-30 321 км ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням технічного засобу Drager Alkotest-6810 на місці зупинки транспортного засобу, результат тестування 0,38 проміле. Від подальшого огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями водій порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами: 
- роздруківкою пристрою Drager Alcotest 6810, тест № 3318, дата тесту 08 вересня 2025 року об 11 год 53 хв., результат 0,38 проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проба позитивна 0,38 проміле, у графі «з результатом згоден» стоїть підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення.
Переглянутим судом першої та апеляційної інстанцій відеозаписом події зафіксовано, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, під час керування автомобілем Fiat, оскільки він здійснив обгін попутного автомобіля через суцільну лінію (розмітку) та у нього були вимкнені денні ходові вогні (ближнє світло фар) при русі поза населеним пунктом. Після зупинки йому запропонували пройти до кабінету стаціонарного блокпосту для перевірки документів. У кабінеті йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з запахом алкоголю з порожнини рота, на що він погодився. Йому було роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу – драгера, дали розпакувати мундштук та зробили контрольний замір повітря. За результатами огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 0,38 проміле, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, відмовився (відповів що це дасть). Надалі було оформлено протокол про адміністративне правопорушення.
На думку апеляційного суду, наданий відеозапис, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Доводи апелянта на те, що постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права, є безпідставним, оскільки він не зазначає, які саме норми були порушені, у чому саме полягає таке порушення, та як воно вплинуло на правильність вирішення справи. Відповідно до усталеної судової практики, формальні посилання без конкретизації не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Твердження ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи також є необґрунтованим. Суд першої інстанції дослідив усі наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку в сукупності та дійшов обґрунтованих висновків, які викладені у мотивувальній частині постанови. Апелянт фактично не спростовує ці висновки, а лише висловлює незгоду з ними, сама по собі незгода сторони з прийнятим рішенням не свідчить про його незаконність. Апеляційна скарга не містить нових доказів або доводів, які б ставили під сумнів встановлені судом обставини чи правильність застосування норм матеріального та процесуального права.
Посилання апелянта в апеляційному суді на те, що він вживав ліки на спиртовій основі і це могло бути причиною такого результату тесту, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують його вину у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Всі інші доводи, наведені  ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и л а:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025.
Постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Кулеша Л.М.