Справа № 487/8718/25 
Провадження № 2-о/487/38/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., заявника – ОСОБА_1 , представника заявника – ОСОБА_2 , заінтересованої особи – ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з використанням системи «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в якій заявник просить: 
1. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_9 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
2. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заяви заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10 і після його смерті відкрилася спадщина. Єдиними його спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину є його брат ОСОБА_9 . Він вважав, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з братом, проте приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду. Звернутись до суду ОСОБА_9 не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після нього відкрилась спадщина, яка складається з транспортного засобу. Його діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звернулись до приватного нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь матері – ОСОБА_1 . Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_9 у 2003 р., тому нотаріусом роз`яснено необхідність звернутись до суду із позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Також заявник зазначає, що ОСОБА_10 не мав дружини і дітей, був інвалідом ІІІ групи та за станом здоров`я потребував допомоги. У 2015 році брати вирішили, що ОСОБА_10 переїде жити до брата ОСОБА_9 в буд. АДРЕСА_1 , а ОСОБА_8 буде постійно проживати по АДРЕСА_2 , 27/100 частин якого належить ОСОБА_10 . З 2016 р. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 проживали разом у буд. АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. ОСОБА_1 піклувалася про них, купувала продукти, готувала їжу, прала одяг, виконувала хатню роботу, піклувалася про їх здоров`я. ОСОБА_1 є власницею житла за цією адресою, зареєстрована там і проживає, та за цією ж адресою зареєстрований і постійно проживав її чоловік ОСОБА_9 , з яким шлюб розірвано 26.03.2003. Після розлучення вона намагалася зберегти сім`ю і з часом все владналося і вони продовжили проживати однією сім`єю, піклувалися один про одного, купували продукти, здійснювали поточний ремонт. 
Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року провадження по справі було відкрито, витребувано докази., задоволено заяву про виклик свідків.
16 січня 2026 року надійшла копія спадкової справи № 8718/25.
06 березня 2026 року надійшли заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в яких вони зазначають, що викладені в заяві факти підтверджують і просять розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечують. 
В судовому засіданні заявниця та її представник підтвердили обставини, викладені у заяві, просили заяву задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви, підтвердила обставини, викладені у заяві.
Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку.
Обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним братом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_1 , копія свідоцтва про народження НОМЕР_2 ).
Також їх рідними братами та сестрами є: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК Серія 12 ААВ № 175040 ОСОБА_10 є особою з інвалідність ІІІ групи. Інвалідність встановлена строком до 01 листопада 2022 року.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК Серія 12 ААГ № 517714 ОСОБА_9 є особою з інвалідність ІІ групи. Інвалідність встановлена безстроково.
ОСОБА_10 є власником 27/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходяться в АДРЕСА_3 (копія договору дарування від 13 січня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л.).
Відповідно до виписки з історії хвороби №5352/1228 від 19.07.2019, ОСОБА_10 проходив лікування з 09.07.2019 по 19.07.2019 в КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Домашньою адресою у виписці зазначено: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 03.11.2025, ОСОБА_9  зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_10 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ).
14 липня 2025 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Швейновою Н.С. надано роз`яснення ОСОБА_9 щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
ОСОБА_9 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , який 26 березня 2003 року розірвано (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 ).
Відповідно до полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/231465906 від 08.08.2025, № ЕР/231465675 від 08.08.2025, № АК/7005807 від 21.09.2017, №СА/0273027 від 06.08.2024 своєю адресою проживання ОСОБА_9 зазначає: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 зареєстрована та є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 01.11.2016 (витяг з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 03.11.2025, копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.02.2005, видане Адміністрацією Заводського району виконком Миколаївської міської ради).
Відповідно до виписки по рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , остання здійснювала перекази грошових коштів ОСОБА_9 , переказувала грошові кошти на мобільний рахунок останнього.
Відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 22.07.2025, ОСОБА_1 здійснила платіж за ОСОБА_9 – єдиний податок з фізичних осіб.
ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_9 (копія свідоцтва серія НОМЕР_5 ).
Відповідно до копії спадкової справи № 46/2025, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Швейновою Н.С. після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 його сини – ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , яка проживала з ОСОБА_9 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.
21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Швейнової Н.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 .
Відповідно до довідки про осіб, зареєстрованих за адресою за період з 28.09.2025 по 28.09.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_18 .
21 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Швейновою Н.С. надано роз`яснення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини спадкоємцями, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Джерела права, які підлягають застосуванню.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ч. 2 ст. 1229 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч. 1 ст. 1262 ЦК України). 
Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Отже, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, Постанові КЦС ВС від 26.04.2023 № 204/1052/20.
Відповідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. 
Оцінка аргументів, наведених учасниками справи та висновок суду.
На підставі письмових матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_10 не мав дружини та дітей, був особою з інвалідність ІІІ групи. Останній проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з братом ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , по день його смерті. ОСОБА_9 виявив бажання прийняти спадщину після смерті брата, проте 14.07.2025 приватним нотаріусом йому було роз`яснено необхідність звернутись до суду. За життя ОСОБА_9 не звернувся до суду з відповідним позовом.
Інші спадкоємці не виявили бажання прийняти спадщину після смерті ОСОБА_10 .
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано 26.03.2003 р. Проте як встановлено з матеріалів справи, вони проживали разом однією сім`єю більш ніж п`ять років до смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Їх сини - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .
Вказані обставини також підтверджуються письмовими заявами заінтересованих осіб, та показами заінтересованої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні, які не заперечували щодо задоволення заяви ОСОБА_1 і підтвердили викладені в ній обставини.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили, що ОСОБА_18 та ОСОБА_9 жили однією сім`єю та з 2016 р. з ними проживав брат ОСОБА_9 – ОСОБА_10 . 
Досліджені судом докази узгоджуються між собою та не викликають сумнівів.
Враховуючи наведене, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібрані докази у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_9 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_10 , та проживання заявника з ОСОБА_9 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а та заяву ОСОБА_1 належить задовольнити.
Керуючись ст. ст. 293, 294, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем – задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_9 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини – ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , місце проживання: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 .
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 10 березня 2026 року.

Суддя  З.М. Сухаревич