Справа № 352/2590/25
Провадження № 2/352/225/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - Гриньків Д.В.,
секретар судового засідання Івасів В.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння та на земельні ділянки в прядку спадкування за заповітом та за законом,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.
10.11.2025 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння та на земельні ділянки в прядку спадкування за заповітом та за законом.
Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось майно, яке згідно заповіту померлий заповів позивачу, а саме: будинковолодіння в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його обслуговування з кадастровим номером 2625886801:11:153:0007. Позивач спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із батьком на час його смерті, а також шляхом вчасного подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Окрім позивача спадкоємцем за заповітом іншого майна, що належало батьку, є брат позивача ОСОБА_3 , а спадкоємцем за законом є їх сестра ОСОБА_4 . Мати позивача, яка з померлим не перебувала у зареєстрованому шлюбі померла ще у 2018 році. Тому, на думку позивача, вона є спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті батька, та якій належить право власності на вищезазначене майно за заповітом та на земельну ділянку з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016. Тому просила позовні вимоги задовольнити.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явилась, своє представництво в суді здійснює через представника адвоката Марущака В.І.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, зазначила про визнання позовних вимог, на спадкове майно не претендує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 12.11.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 09.12.2025 року витребувано докази по справі.
Згідно ухвали суду від 03.02.2026 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що згідно архівного витягу з додатку до рішення виконавчого комітету Тисменицької районного ради народних депутатів від 14.09.1988 року №176 у списку голів колгоспних дворів та громадян села Угринів, які володіють житловими будинками під номером 425 міститься запис про те, що ОСОБА_5 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_2 , який є за типом робітничим двором (а.с.17).
Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №807309 від 26.07.2007 року, ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу частини земельної ділянки №1752 від 24.05.2007 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2625886801:11:153:0007, площею 0,2500 га, яка розташована в с. Угринів, урочище «Біля Шуляра» Тисменицького району Івано-Франківської області із цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.18).
Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №807310 від 26.07.2007 року, ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу частини земельної ділянки №1752 від 24.05.2007 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016, площею 0,1815 га, яка розташована в с. Угринів, урочище «Біля Шуляра» Тисменицького району Івано-Франківської області із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства (а.с.22).
У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 03.05.2007 року відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано у липні 1967 року, про що у книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено запис №184 (а.с.26).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 були ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.27).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 були ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.28).
Також свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , свідчить про те, що батьками ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 були ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.29).
ОСОБА_9 21.07.1990 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 , про що виконкомом Угринівської сільської ради народних депутатів складено актовий запис №10. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – « ОСОБА_10 » (а.с.30).
23.05.2018 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської ДНК Кравець О.М. посвідчено заповіт, у відповідності до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зробив заповідальне розпорядження, яким усе своє майно на випадок своєї смерті, а саме: домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_3 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка розташована на території АДРЕСА_3 заповів ОСОБА_3 , а домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_3 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка розташована на території АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.33).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане 22.11.2021 року виконавчим комітетом Угринівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с.10).
Із заявами про прийняття спадщини за законом та заповітом після померлого ОСОБА_5 звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.77,78).
Державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу за номером 66 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.83).
Згідно довідки виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 27.10.2025 року №280, згідно з записом в погосподарській книзі №8 Угринівської сільської ради за громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , значиться житловий будинок. Цей будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 був постійним жителем с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області та до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
На день його смерті разом із ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , син, ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_11 , онука, ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_12 , онука, ІНФОРМАЦІЯ_10 . Заповіт в Угринівській сільській раді від імені ОСОБА_5 не посвідчувався та не реєструвався (а.с.48).
Відповідно до довідки виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 27.10.2025 року №281, АДРЕСА_2 перейменована на АДРЕСА_1 (а.с.49).
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 31.01.2025 року №26 житловий будинок в с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області побудований до 1991 року. Домоволодіння знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.50).
Згідно довідки виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 29.10.2025 року №285(виписка з погосподарської книги Угринівської сільської ради № 4 за 1983-1985 рр. стор. 61. Особовий рахунок № НОМЕР_6 ) видана гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в тому, що згідно погосподарської книги головою господарства був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Разом з ним проживали та були зареєстровані: 1. ОСОБА_7 , співмешканка, ІНФОРМАЦІЯ_11 (померла ІНФОРМАЦІЯ_12 ); 2. ОСОБА_8 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_13 ; 3. ОСОБА_2 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 4. ОСОБА_3 , син, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.51).
Відповідно до довідки виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 29.11.2022 року №1022 станом на 29.11.2022 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.52).
Згідно виписки про право власності на житловий будинок Угринівської сільської ради від 29.10.2025 року станом на 01.01.1991 року за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_5 , голова сім`ї, ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , співмешканка, ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_8 , донька, ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_3 , син, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.53).
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 25.01.2022 року №87, яка видана гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про те, що згідно Погосподарської книги №4 Угринівської сільської ради, номер об`єкта погосподарського обліку 0367, с.81, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , значився житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день його смерті разом із ним постійно проживали та були зареєстровані 1. ОСОБА_2 , донька, ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 2. ОСОБА_3 , син, ІНФОРМАЦІЯ_8 ; 3. ОСОБА_12 , онука, ІНФОРМАЦІЯ_10 ; 4. ОСОБА_11 , онука, ІНФОРМАЦІЯ_9 . Заповіт в Угринівській сільській раді не посвідчувався та не реєструвався (а.с.80).
У довідці виконкому Угринівської сільської ради від 27.01.2026 року №23 вказано, що належне померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 будинковолодіння в АДРЕСА_1 розміщене на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2625886801:11:153:0007, державний акт серія ЯД № 807309 (а.с.95).
У постанові державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області від 28.10.2025 року вказано про відмову гр. ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_14 , з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів власності на спадкове майно, та наявності у заповіті неясності відносно спадкового майна, що унеможливлює достовірне встановлення волі Спадкодавця (а.с.85).
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права.
Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Щодо прав на будинковолодіння.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. 
Так, відповідно до законодавства, чинного до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. 
Згідно зі ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року (зі змінами) на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. 
Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 №112/5, а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26, та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року №69, які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженою наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48. 
Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). 
Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. 
Оскільки спірний житловий будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права, відтак положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають. 
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).
У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
За приписами ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. 
Поточна редакція ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України також передбачають автоматичний перехід права на земельну ділянку при набутті права власності на будівлі або споруди, і ці норми мають імперативний характер.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17, від 4 грудня 2018 року у справі №910/18560/16 зазначила, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати те, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.
Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. 
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Оскільки судом встановлено, що померлому ОСОБА_5 як голові робітничого двору належало на праві власності будинковолодіння АДРЕСА_4 , а позивач прийняла спадщину за заповітом, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відтак ОСОБА_2 належить право власності на вищевказане майно (будинковолодіння АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_5 .
Крім того в матеріалах справи міститься довідка виконкому Угринівської сільської ради в якій вказано, що дане будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровими номером 2625886801:11:153:0007.
Таким чином, враховуючи волю спадкодавця та положення ст. 120 ЗК України, за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку з кадастровими номером 2625886801:11:153:0007, на якій розташоване будинковолодіння АДРЕСА_1 .
Відтак, позовні вимоги в частині визнання права власності на зазначені будинковолодіння та земельну ділянку підлягає до задоволення.
Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1815 га з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Угринів урочище «Біля Шуляра», та яка згідно державного акту про право власності на земельну ділянку належала ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом після смерті батька. 
Однак, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 до нотаріальної контори, у встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, звернулися два спадкоємця – позивач та її брат – відповідач по справі ОСОБА_3 . Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016 не охоплена змістом заповіту, складеного ОСОБА_5 на випадок своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_15 , відтак така підлягає спадкуванню за законом. А тому належить спадкоємцям у рівних частках, по 1/2 кожному.
Тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на частку вказаної земельної ділянки, а отже позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
На підставі ст.328, 392, 1272, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння та на земельні ділянки в прядку спадкування за заповітом та за законом задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, з кадастровим номером 2625886801:11:153:0007 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що розташована в урочищі «Біля Шуляра» на території с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1815 га, з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Біля Шуляра» с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 ;
відповідачі: ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 ;
ОСОБА_4 , АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_9 .
Рішення складене в повному обсязі 08.04.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області Гриньків Д.В.