Справа №453/1916/25 Головуючий у 1 інстанції:Ясінський Ю.Є. 
Провадження №22-ц/811/4316/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретар: Чиж Л.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Львів) на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області в складі судді Ясінського Ю.Є. від 03 грудня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Василя Радевича, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції В. Радевича, – задоволено.
Визнано бездіяльність державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василя Радевича щодо не відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача ОСОБА_1 від 30 вересня 2025 року про примусове виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі №453/861/22, яка набрала законної сили 02 січня 2023 року.
Зобов`язано державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василя Радевича усунути порушення (поновити порушене право стягувача) шляхом відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі №453/861/22, яка набрала законної сили 02 січня 2023 року, за заявою стягувача ОСОБА_1 від 30 вересня 2025 року.
Вказану ухвалу оскаржив Сколівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Львів).
В апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2025 року та постановити нову про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Вважають, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки при її прийняті були порушені норми права.
Зазначають, що 03.10.2025 до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_1 про примусове виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 15.12.2022 у справі №453/861/22, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Козівською сільською радою Стрийського району. Державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки поданий виконавчий документ не відповідає вимогам закону. Зазначають, що в ухвалі Сколівського районного суду Львівської області від 15.12.2022 не визначено боржника та стягувача, не зазначено, у якій частині рішення підлягає виконанню, а також відсутня резолютивна частина, яка передбачає заходи примусового виконання рішення та спосіб і порядок його виконання. Станом на 16.12.2025 до відділу державної виконавчої служби не надходив виконавчий документ, приведений у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а у поданій заяві ОСОБА_1 також не зазначено, у якій частині підлягає виконанню рішення суду. Крім того, до відділу не надходила ухвала у зв`язку із зверненням до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Вказують, що ОСОБА_1 звертався до відділу з приводу підстав винесення повідомлення про повернення виконавчого документа, у зв`язку з чим йому надано усні роз`яснення. Вважають, що у діях державного виконавця відсутня бездіяльність, оскільки повідомлення про повернення виконавчого документа винесено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ після усунення недоліків. Також, у поясненнях по суті скарги відділ державної виконавчої служби просив суд залучити до розгляду скарги Козівську сільську раду Стрийського району Львівської області та ОСОБА_2 , однак це питання судом першої інстанції не розглянуто. Так, скаржником не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували бездіяльність державного виконавця чи незаконність оскаржуваних дій, а доводи скарги ґрунтуються на припущеннях. У зв`язку з наведеним вважають, що обставини, які Сколівський районний суд визнав встановленими в ухвалі від 03.12.2025 у справі №453/1916/25, не доведені.
В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, клопотання Гороха В.В. в інтересах ОСОБА_1 про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, та заяву Козівської сільської ради про розгляд справи без участі їх представника.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів скарги на бездіяльність державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції В.Радевича, пояснень (заперечень) по суті скарги, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.19 Конституції України, ст.ст. 208, 247, 447, 451 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 18, 26, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та задовольняючи скаргу, – виходив з того, що ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року у справі № 453/861/22 затверджено мирову угоду, укладену 15 грудня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області, заумовами якої: 1. На момент укладання Мирової угоди між Сторонами існує судовий спір по судовій справі №453/861/22, що перебуває на розгляді Сколівського районного суду Львівської області. Позовні вимоги позивача до відповідачів складаються з вимоги усунення перешкод у здійсненні права користування власними житловим будинком з господарським будівлями та спорудами та земельною ділянкою, що перебувають у власності позивача шляхом зобов`язання: - викорчувати усі дерева порода верба, які висадженні поблизу межі його земельної ділянки, що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані; - не викидувати сміття у прибережну смугу потічка; - знищувати борщівник; - утриматися від висадження дерев породи верба у вищевказаному місці; - здійснити озеленення шляхом висадження низькорослих дерев та кущів на відстані 4-6 метрів від межі земельної ділянки що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані. (надалі - «Позовні вимоги»). 2. Відповідно до домовленостей сторін, дана угода врегульовує права та обов`язки позивача та відповідачів по суті вищевказаного спору, який розглядається Сколівським районним судом Львівської області. 3. Відповідачі погоджуються, а позивач приймає часткове виконання позовних вимог відповідно до умов цієї мирової угоди. 4. Відповідач 1 за умови затвердження цієї мирової угоди Сколівським районним судом Львівської області зобов`язується: - не викидувати сміття у прибережну смугу потічка; - знищувати борщівник, шляхом скошування до періоду цвітіння рослини; - утриматися від висадження дерев породи верба поблизу межі земельної ділянки позивача, що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані; 5. Відповідач 1 за сприяння відповідача 2, зобов`язується здійснити обрізання «під корінь» дерева порода верба, які висадженні на відстані 4-6 метрів від межі земельної ділянки позивача, що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані, обробити сольовим розчином, а також проводити обрізання молодих пагонів. 6. Відповідач 2 зобов`язується весною 2023 року здійснити спільно з відповідачем 1 озеленення шляхом висадження низькорослих дерев та кущів (калина, смородина та ін.) на відстані 1-6 метрів від межі земельної ділянки що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані. 7. У разі не затвердження судом цієї мирової угоди або скасування ухвали суду про її затвердження, вона вважається неукладеною, а сторони повертаються у стан, що існував до моменту укладення цієї мирової угоди. 8. Сторони самостійно несуть усі судові витрати, пов`язані із розглядом цивільної справи №453/861/22, що перебуває у провадженні Сколівського районного суду Львівської області, які були сплачені сторонами або будуть сплачені в майбутньому. 9. Сторони цієї мирової угоди стверджують, що укладають цю мирову угоду, діючи вільно, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, бажаючи настання реальних правових наслідків, а її укладення здійснюється без обману, насильства, погрози, зловмисної угоди однієї сторони із другою стороною, а також без збігу тяжких обставин сторін та їх представників. 10. Ця мирова угода набирає чинності для сторін з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою. 11. Сторони зобов`язуються вживати всіх передбачених законом заходів щодо її подальшого належного виконання. Виконання цієї мирової угоди здійснюється сторонами в порядку ст. 208 ЦПК України. 12. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави. 14. Підписанням даної мирової угоди, сторони засвідчують, що вони цілком розуміють її зміст і приймають правові наслідки укладення мирової угоди. 15. Сторони підтверджують, що попередньо ознайомлені з нормами чинного цивільно-процесуального законодавства щодо мирових угод, у тому числі з наслідками закриття провадження у справі у зв`язку з затвердженням мирової угоди, що передбачені ч. 3 ст. 207, п.5 ч. 1, ч 2 ст. 255, ч. 2 ст. 256 ЦПК; їх зміст сторонам зрозумілий. 16. Провадження у цивільній справі № 453/861/22 на підставі ч.4 ст. 207 ЦПК України підлягає закриттю. Наслідки закриття провадження у справі у зв`язку з укладенням мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі. 18. Дана мирова угода укладена в 4-х екземплярах, які мають однакову юридичну силу: по 1 екземпляру для сторін і 1 екземпляр для Сколівського районного суду Львівської області. У зв`язку із укладенням і затвердженням даної мирової угоди провадження по даній цивільній справі – закрито. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень. Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення. 30 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусове виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року по справі №453/861/22. 03 жовтня 2025 року Головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з підстав, передбачених п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03 жовтня 2025 року №39390, складеного головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем. Вирішуючи вимоги за скаргою, суд прийшов до висновку, що вона є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Суд встановив, що головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем були порушені засади виконавчого провадження, а саме: - обов`язковості виконання рішень, відповідно до якого виконавчі документи є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України; - законності, які вимагають неухильного додержання вимог Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», вимог інших актів законодавства. Виконавець не всебічно і не повно проводить виконавче провадження, не забезпечує прийняття законних і неупереджених рішень; - диспозитивності, відповідно до якого учасники виконавчого провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Виконавцем проігнороване прохання вжити заходів примусового виконання, викладене у заяві про примусове виконання рішення. Враховуючи вищевикладене, суд вважав, що зважаючи на те, що головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем прийнято неправомірне рішення щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, жодні заходи примусового виконання рішення не вживалися, така бездіяльність державного виконавця є неправомірною, а дана скарга обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення повністю.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою на бездіяльність державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Василя Радевича (боржниця ОСОБА_2 ), у якій просив:
- постановити ухвалу, якою визнати бездіяльність державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невідкриття виконавчого провадження за заявою стягувача ОСОБА_1 від 30 вересня 2025 року про примусове виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі №453/861/22, яка набрала законної сили 02 січня 2023 року;
- зобов`язати державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути порушення (поновити порушене право стягувача) шляхом відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі №453/861/22, яка набрала законної сили 02 січня 2023 року, за заявою стягувача ОСОБА_1 від 30 вересня 2025 року.
В обґрунтування скарги зазначав, що ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року у справі №453/861/22, яка набрала законної сили 02 січня 2023 року, затверджено мирову угоду, укладену 14 грудня 2022 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області. В пункті 18 резолютивної частини ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року у справі №453/861/22 зазначено, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень. Однак, ОСОБА_2 не виконала мирову угоду в порядку і строки, передбачені цією угодою. З цього приводу стягувач ОСОБА_1 30 вересня 2025 року звернувся до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 30 вересня 2025 року про примусове виконання Ухвали суду. Головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з підстав, передбачених п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03 жовтня 2025 року № 39390, складеного головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем. Відтак, державний виконавець Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинив бездіяльність, яка полягає у не відкритті виконавчого провадження за заявою стягувача ОСОБА_1 від 30 вересня 2025 року про примусове виконання ухвали суду. Зазначив, що ухвала Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі №453/861/22, яка набрала законної сили 02 січня 2023 року, є виконавчим документом в розумінні п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.208 ЦПК України. В даній ухвалі суду зазначено усі необхідні реквізити, передбачені ч.1 ст.260 ЦПК України. Отже, така ухвала суду підлягає примусовому виконанню у відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, державний виконавець Василь Радевич не зазначив в повідомленні яким саме вимогам чинного законодавства України не відповідає виконавчий документ – ухвала Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі №453/861/22, яка набрала законної сили 02 січня 2023 року, чим порушив права стягувача ОСОБА_1 на належне примусове виконання судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.
Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Згідно з положеннями статті 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.
Положенням частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.208 ЦПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».
У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються».
Частиною 2 ст.19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додатну вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на яких заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Крім цього, виконавець також має право: здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом державного виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження в праві виїзду керівника боржника – юридичної особи за межі України до виконання зобов`язання за рішенням; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, (ч.ч.1 та 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, – ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року у справі №453/861/22 затверджено мирову угоду, укладену 15 грудня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області (а.с. 5-8), за умовами якої:
1. На момент укладання Мирової угоди між Сторонами існує судовий спір по судовій справі №453/861/22, що перебуває на розгляді Сколівського районного суду Львівської області. Позовні вимоги Позивача до Відповідачів складаються з вимоги усунення перешкод у здійсненні права користування власними житловим будинком з господарським будівлями та спорудами та земельною ділянкою, що перебувають у власності позивача шляхом зобов`язання:
- викорчувати усі дерева порода верба, які висадженні поблизу межі його земельної ділянки, що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані;
- не викидувати сміття у прибережну смугу потічка;
- знищувати борщівник;
- утриматися від висадження дерев породи верба у вищевказаному місці;
- здійснити озеленення шляхом висадження низькорослих дерев та кущів на відстані 4-6 метрів від межі земельної ділянки що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані. (надалі - «Позовні вимоги»).
2. Відповідно до домовленостей Сторін, дана угода врегульовує права та обов`язки Позивача та Відповідачів по суті вищевказаного спору, який розглядається Сколівським районним судом Львівської області.
3. Відповідачі погоджуються, а Позивач приймає часткове виконання Позовних вимог відповідно до умов цієї Мирової угоди.
4. Відповідач 1 за умови затвердження цієї Мирової угоди Сколівським районним судом Львівської області зобов`язується:
- не викидувати сміття у прибережну смугу потічка;
- знищувати борщівник, шляхом скошування до періоду цвітіння рослини;
- утриматися від висадження дерев породи верба поблизу межі земельної ділянки Позивача, що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані;
5. Відповідач 1 за сприяння Відповідача 2, зобов`язується здійснити обрізання «під корінь» дерева порода верба, які висадженні на відстані 4-6 метрів від межі земельної ділянки позивача, що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані, обробити сольовим розчином, а також проводити обрізання молодих пагонів.
6. Відповідач 2 зобов`язується весною 2023 року здійснити спільно з Відповідачем 1 озеленення шляхом висадження низькорослих дерев та кущів (калина, смородина та ін.) на відстані 1-6 метрів від межі земельної ділянки що відповідає лінії Е-Д в кадастровому плані.
7. У разі не затвердження судом цієї Мирової угоди або скасування ухвали суду про її затвердження, вона вважається неукладеною, а Сторони повертаються у стан, що існував до моменту укладення цієї Мирової угоди.
8. Сторони самостійно несуть усі судові витрати, пов`язані із розглядом цивільної справи №453/861/22, що перебуває у провадженні Сколівського районного суду Львівської області, які були сплачені Сторонами або будуть сплачені в майбутньому.
9. Сторони цієї Мирової угоди стверджують, що укладають цю Мирову угоду, діючи вільно, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, бажаючи настання реальних правових наслідків, а її укладення здійснюється без обману, насильства, погрози, зловмисної угоди однієї Сторони із другою Стороною, а також без збігу тяжких обставин Сторін та їх представників.
10. Ця Мирова угода набирає чинності для Сторін з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією Мировою угодою.
11. Сторони зобов`язуються вживати всіх передбачених законом заходів щодо її подальшого належного виконання. Виконання цієї Мирової угоди здійснюється Сторонами в порядку ст. 208 ЦПК України.
12. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.
14. Підписанням даної Мирової угоди, Сторони засвідчують, що вони цілком розуміють її зміст і приймають правові наслідки укладення Мирової угоди.
15. Сторони підтверджують, що попередньо ознайомлені з нормами чинного цивільно-процесуального законодавства щодо мирових угод, у тому числі з наслідками закриття провадження у справі у зв`язку з затвердженням мирової угоди, що передбачені ч. 3 ст. 207, п.5 ч. 1, ч 2 ст. 255, ч. 2 ст. 256 ЦПК; їх зміст Сторонам зрозумілий.
16. Провадження у цивільній справі №453/861/22 на підставі ч.4 ст. 207 ЦПК України підлягає закриттю. Наслідки закриття провадження у справі у зв`язку з укладенням Мирової угоди Сторонам відомі та зрозумілі.
18. Дана Мирова угода укладена в 4-х екземплярах, які мають однакову юридичну силу: по 1 екземпляру для Сторін і 1 екземпляр для Сколівського районного суду Львівської області.
У зв`язку із укладенням і затвердженням даної мирової угоди провадження по даній цивільній справі – закрито.
У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусове виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року по справі №453/861/22 (а.с.9).
03.10.2025 Головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та вказівкою, що виконавчий документ не відповідає вимогам передбаченим цією статтею. Вказане підтверджується повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 39390 від 03 жовтня 2025 року, складеним головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем. (а.с.23)
Однак, із зазначеного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання головного державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції В. Радевича №39390 від 03.10.2025 вбачається, що таке не містить жодних мотивів повернення виконавчого документу та виконавцем не зазначено в чому саме полягає невідповідність виконавчого документу саме п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» чи іншим нормам закону.
Відтак, колегія суддів звертає увагу на те, що формальне посилання державного виконавця на норму закону без зазначення конкретних підстав її застосування свідчить про відсутність належного мотивування прийнятого рішення.
Таким чином, відсутність у рішенні державного виконавця конкретного обґрунтування причин повернення виконавчого документа є підставою для визнання таких дій протиправними.
Крім того, невідкриття виконавчого провадження за наявності належного виконавчого документа фактично є протиправною бездіяльністю державного виконавця, яка порушує право стягувача на примусове виконання судового рішення, про що йшлося.
Отже, вказане повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання не містить конкретизації його недоліків та не містить жодного належного обґрунтування підстав для його повернення, у зв`язку з чим є невмотивованим і порушує права стягувача.
Також, відповідно до частини 1 статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. 
Згідно змісту ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. 
З огляду на вказані норми закону, якщо виконавцю для виконання судового рішення необхідно уточнити зміст судового рішення, визначити порядок його виконання, тощо він не позбавлений можливостей звернутись до суду в порядку встановленому ЦПК України для роз`яснення змісту судового рішення, порядку виконання судового рішення, тощо. 
Зважаючи на вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василем Радевичем були порушені засади виконавчого провадження, а саме:
- обов`язковості виконання рішень, відповідно до якого виконавчі документи є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України;
- законності, які вимагають неухильного додержання вимог Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», вимог інших актів законодавства. Виконавець не всебічно і не повно проводить виконавче провадження, не забезпечує прийняття законних і неупереджених рішень;
- диспозитивності, відповідно до якого учасники виконавчого провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Виконавцем проігнороване прохання вжити заходів примусового виконання, викладене у заяві про примусове виконання рішення.
Окремо доводи апеляційної скарги про необхідність стягувачеві звертатися з окремим позовом про спонукання до виконання мирової угоди із помилковим посиланням на практику Верховного Суду слід вважати необґрунтованими, оскільки такі стосуються інших правовідносин, не схожих до наявних у цій справі, про що зокрема вказано вище, а також вказане фактично призведе до повторного судового спору, нівелюючи оскаржуване судове рішення, яке набрало законної сили та підлягає виконанню.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таку, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Львів) – залишити без задоволення.
Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31 березня 2026 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді:        Н.П. Крайник

М.М. Шандра