Справа №456/6690/25
Провадження №2/443/290/26

РІШЕННЯ
іменем України

25 березня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Павліва А.І., 
секретар судового засідання Стасів С.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (позивач) подало до суду позов до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 950,30 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що 15.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №769189403 у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти у розмірі 17 700 грн. Договір між Товариством та Відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та інформація про підпис (дату та час) міститься в Розділі 15 Договору. На виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № НОМЕР_1 , яка була вказана Відповідачем при укладанні Договору. Зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 62 799,93 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення Позивачем в позовній заяві, становить 53 950,30 грн, з них: заборгованість по кредиту - 17 699,25 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 36 251,05 грн. 31.03.2025 Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/29, відповідно до умов якого Фактор зобов`язався сплатити Клієнту суму фінансування відповідно до реєстру переданих прав грошової вимоги. Судові витрати складаються із судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та додаткових поясненнях заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Також, у додаткових поясненнях (а.с.140-148) представник позивача зазначив, що Відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, оформлюючи Договір на сайті Первісного Кредитора, ознайомилась з текстом Договору, а тому мала змогу ознайомитися з Правилами та Паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач після закінчення строку Дисконтного періоду (з 28.02.2025) свої зобов`язання відповідно до умов Договору не виконала, не вчиняла конклюдентних дій щодо продовження строку Дисконтного періоду, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом (до дати дострокового розірвання Договору - 26.08.2025 року включно), а Позивач ТОВ «Таліон Плюс» має право нараховувати проценти за даним Договором починаючи з першого дня надання Траншу та до дня закінчення строку дії цього Договору, тобто до дня дострокового розірвання Договору (27.08.2025 року) під розрахунок по Базовій ставці - 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. Спеціальним законодавством прямо передбачено можливість нараховувати комісію за споживчим кредитом, яка однак має бути включена у розрахунок денної ставки, яка в свою чергу не може перевищувати максимально встановленого значення. Виходячи з норм чинного законодавства та висновків Верховного Суду щодо застосування Закону України «Про споживче кредитування», така форма плати за користування кредитними коштами, як комісія за надання (видачу) кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та погоджується між сторонами згідно умов договору. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 Цивільного кодексу України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Усі адресовані Відповідачу повідомлення від Первісного кредитора та Позивача в тому числі повідомлення про дострокове розірвання договору з вимогою дострокового погашення кредитної заборгованості та досудова вимога, надсилались останній на вказану нею у Заяві на отримання кредиту електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ні з Відзиву на позовну заяву, ні з додатків до нього не вбачається, що Відповідач зверталась до суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з детальним аргументуванням та доказами вказаних обставин, як на підставу своїх заперечень.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подав до суду письмові пояснення (а.с.133-137), у яких зазначив, що позивач не надав доказу, що підтверджував би факт направлення повідомлення Позичальнику про дострокове припинення/розірвання Договору Відповідачу та отримання його Відповідачем, а отже датою повернення кредиту є 14.01.2030. Крім того, Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та надаючи розрахунки, вказує, що Відповідачу було нараховано та нею сплачено комісію за видачу кредиту в розмірі 885,00 грн. Однак нарахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» даної комісії суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 якого з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати проценти, а будь-які інші послуги (супутні, додаткові чи інші) Позивача Відповідачу договором про кредитну лінію не передбачені та не надавалися, що визнається Позивачем. Оскільки в договорі кредитної лінії №769189403 від 15.12.2024 відсутнє зазначення конкретного переліку будь-яких послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту, як і відсутні будь-які докази, що підтверджували б надання якихось послуг Позивачем, пов`язаних з наданням кредиту, положення договору кредитної лінії щодо безумовного обов`язку позичальника сплачувати комісію, пов`язану з наданням кредиту (траншів), незалежно від користування послугами, є нікчемним. Жодних дій для запобігання судовому розгляду Позивачем не здійснювалося.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.
Представником позивача подано клопотання про витребування доказів (а.с.13-14), клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та підтримання клопотання про витребування доказів (а.с.105-106).
Представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами (а.с.110-111), заяву про відкладення розгляду справи (а.с.114-115).

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 06.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.99-100).
Ухвалою судового засідання від 12.02.2026 витребувано докази та відкладено розгляд справи (а.с.117-118).
Ухвалою судового засідання від 23.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів (а.с.156-157).
Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 23.03.2026 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 подала до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» заявку на отримання грошових коштів в кредит від 15.12.2024 із зазначенням загальної інформації, персональних даних, адреси місця проживання, електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), номера фінансового телефону ( НОМЕР_2 ), номера карти ( НОМЕР_1 ) та суми кредиту 17 700,00 грн (а.с.23).
Відповідно до Договору кредитної лінії №769189403 від 15.12.2024, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник), сторони узгодили такі умови:
комісія за надання кредиту або Комісія - грошові кошти, які Позичальник на умовах та у порядку, що передбачені цим Договором, зобов`язаний сплатити Кредитодавцю у якості однієї із форм оплати за надані Кредитодавцем послуги за Договором (п. 1.1.16. Договору);
Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за наданя кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (п.2.1. Договору); 
загальний розмір кредиту за цим договором становить 17 700,00 грн. Разом із тим Позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів (п.2.2 Договору); 
кредитодавець надає позичальнику перший Транш за Договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 15.12.2024 (що є датою надання кредиту);
позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш в рамках Кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 20 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором (п.3.1. Договору);
Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (п.3.2. Договору);
з метою укладення цього Договору Позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору (перший Транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування Кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом - Дисконтний період. Позичальник має право ініціювати отримання другого та наступних Траншів у межах максимально доступної Позичальнику суми Кредиту, що визначена Кредитодавцем в результаті проведення перевірки кредитоспроможності Позичальника. Сума Кредиту що неповернута Позичальником за цим Договором у будь-який момент протягом строку його дії не може перевищувати максимального розміру Кредиту, що встановлений Кредитодавцем для продукту «СМАРТ» та який зазначається на Офіційному сайті Кредитодавця. (п.4.1. Договору);
кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_1, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором (п.5.1 Договору);
рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 04.01.2025, а саме протягом 20 днів від дати отримання першого Траншу Позичальником (п.7.1 Договору);
в обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 20 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору (п. 7.2, 7.2.1, 7.2.1. Договору);
кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 14.01.2030 (п. 7.3 Договору); 
проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно (п. 7.4.1, 7.4.2 п.7.4 Договору);
комісія за надання Кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги Кредитодавця. Комісія за надання кредиту Позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються Кредитодавцем за цим Договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі першого Траншу за цим Договором. У випадку видачі наступних крім першого Траншів за цим Договором Комісія за надання додаткових грошових коштів у Кредит нараховується у день видачі кожного Траншу (п.8.4. Договору);
розмір Комісії, що нараховується за надання першого Траншу за цим Договором становить 885 грн 00 коп (п.8.5. Договору);
Кредитодавець має право (п.9.1.1. Договору):
в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом в разі виявлення недостовірної, неповної або помилкової інформації у Заявці на отримання Кредиту, та/або отримання негативної інформації про Позичальника в Бюро кредитних історій, та/або в разі дострокового припинення надання Кредитодавцем фінансових послуг, та/або у разі дострокового розірвання Договору в порядку передбаченому Договором, та/або прострочення сплати нарахованих процентів Позичальником, та/або виявлення факту ініціювання переказу отриманого за цим договором Кредиту на рахунки організаторів азартних ігор для участі в азартних іграх (п.9.1.1.2. Договору);
у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом, частини Кредиту або Комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Позичальника про дострокове припинення/розірвання Договору (п.9.1.1.7. Договору);
договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років, або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (п.11.1. Договору);
невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua (п.14.1. Договору).
Договір містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника - ОСОБА_1 , її місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, електронну пошту, номер телефону, які відповідають тим, які зазначені у заявці, а також електронний підпис, проставлений ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора BQWT(а.с.26-37, 77-88). 
У паспорті споживчого кредиту, який надано Позичальнику, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця та кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти. Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора 8996(а.с.24-25, 75-76).
У правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зазначено: загальні положення, термінологія, перелік та опис видів фінансових послуг кредитодавця; порядок надання фінансових послуг; строки та порядок зберігання інформації про надання фінансових послуг; захист персональних даних; доступ клієнта до інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця, листування між сторонами; відповідальність сторін, звільнення від відповідальності, порядок вирішення спорів; внесення змін та доповнень у правила та електронний договір, доступ до них, заключні положення (а.с.38-41).
З порядку укладення фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами про наданні споживчих послуг, вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення кредитного договору кредиту на сайті є неможливим (а.с.42-51).
Згідно з розрахунками заборгованості за Кредитним договором №769189403 від 15.12.2024 ОСОБА_1 станом на 26.08.2025 нараховано заборгованість у сумі 62 799,93 грн, з якої 17 699,25 грн - тіло кредиту, 36 251,05 грн - проценти, 8 849,63 - неустойка (а.с.20-23).
Відповідно до довідки ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 31.10.2025 та інформації АТ КБ «Приватбанк» від 21.02.2026 на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 15.12.2024 перераховано грошові кошти у сумі 17 700,00 грн (а.с.51, 129-130).
31.03.2025 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» сформовано повідомлення про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке скеровано ОСОБА_1 на зазначену нею електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).
31.03.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено договір факторингу №МВ-ТП/29, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1. Договору).
Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п.4.1. Договору) (а.с.15-17).
Відповідно до Реєстру прав вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №769189403 від 15.12.2024 (а.с.18-19).
27.08.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сформовано повідомлення про дострокове розірвання Договору, яке скеровано ОСОБА_1 на зазначену нею електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).

Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», право вимоги від якого перейшло до Нового кредитора - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд.
За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції
Відповідно до приписів частин 3-5 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Згідно з вимогами частин 6-7 статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII).
Відповідно до приписів статті 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Закон України «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII), який прийнятий 15.11.2016 та набрав чинності 10.06.2017, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Так, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону № 1734-VIII).
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (абзац 2 частини 2 статті 8 Закону № 1734-VIII).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина 5 статті 12 Закону № 1734-VIII).
Також, судом враховано норми статей 11, 203, 205, 207, 598, 599, 611, 626, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, які визначають підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, форм правочину та способи волевиявлення, вимоги до письмової форми правочину, підстави припинення зобов`язання та припинення зобов`язання виконанням, правові наслідки порушення зобов`язання, поняття та види договору, обов`язок позичальника повернути позику, кредитний договір та проценти за кредитним договором.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 15.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №769189403 в електронній формі (далі - Кредитний договір), згідно з яким Товариство надало клієнту кредит у розмірі 17 700,00 грн.
Відповідно до Договору факторингу №МВ-ТП/29 від 31.03.2025 право вимоги за Кредитним договором перейшло від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», до нового кредитора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
ОСОБА_1 за Кредитним договором нарахована заборгованість в сумі 53 950,30 грн, з якої: заборгованість по кредиту - 17 699,25 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 36 251,05 грн.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.
Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Із наявних у матеріалах справи документів, зокрема, копії Кредитного договору та заявки на отримання грошових коштів вбачається, що ОСОБА_1 , як позичальник за Кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», надавши Кредитодавцю персональні дані, а саме: ПІБ, дані паспорта, місце проживання, РНОКПП, електронну пошту, номер мобільного телефону та номер платіжного засобу (банківської картки), необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.
У подальшому ОСОБА_1 уклала Кредитний договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, вчиненим одноразовим ідентифікатором, який було надіслано їй у погоджений спосіб.
Без здійснення вказаних дій відповідачем, спрямованих на укладення Кредитного договору в обраний спосіб, такий не був би укладений сторонами, відтак цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Окрім цього, суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір не був би укладений.
З огляду на викладене, суд доходить переконання, що Кредитний договір підписаний саме відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора.
Кредитодавець ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, зокрема перерахувавши позичальнику ОСОБА_1 передбачену у цьому договорі суму кредиту, що підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 15.12.2024 та інформацією АТ КБ «Приватбанк» від 21.02.2026.
Окрім іншого, суд звертає увагу на те, що перерахування коштів узгоджується з вищенаведеними встановленими обставинам справи, зокрема з тим, що кошти перераховані в день (дату) укладення відповідного Кредитного договору і розмір перерахованих коштів відповідає сумі коштів, зазначених у цьому Кредитному договорі.
Також слід зазначити, що паперова копія Кредитного договору, яка у розумінні статті 100 ЦПК України є копією електронного доказу, не викликає сумнівів у відповідності її оригіналу, оскільки на підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. Більше того, досліджені судом зазначені докази у своїй сукупності переконливо свідчать саме про відповідність копії Кредитного договору оригіналу.
Таким чином, підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено обставину укладення між сторонами Кредитного договору, зокрема отримання нею кредитних коштів у обумовленій сумі.
Доводи представника відповідача про відсутність доказів належного повідомлення Позичальника про дострокове припинення/розірвання Договору не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Умовами Кредитного договору передбачено право Кредитодавця на дострокове припинення договору та вимогу повернення кредиту у визначених випадках, зокрема при простроченні виконання грошових зобов`язань. Водночас аналіз змісту договору свідчить, що взаємодія сторін здійснюється переважно в електронній формі із використанням інформаційно-комунікаційної системи Кредитодавця.
Так, договором прямо передбачено використання електронних повідомлень як форми обміну інформацією (п. 1.1.8), визначено функціонування інформаційно-комунікаційної системи та особистого кабінету Позичальника як основного середовища взаємодії сторін (п.п. 1.1.15, 1.1.23). Крім того, укладення договору, направлення оферти, інформування Позичальника про прийняті рішення та доведення до нього умов договору здійснюється, зокрема, шляхом направлення повідомлень на електронну пошту та через особистий кабінет (п.п. 4.10.4-4.10.9 Договору).
При цьому Позичальник самостійно зазначає електронну адресу як логін для доступу до особистого кабінету (п. 1.1.20 Договору) та несе відповідальність за її використання, що свідчить про погодження сторонами такого способу комунікації.
З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про дострокове розірвання Договору було сформоване 27.08.2025 та направлене саме на електронну адресу Позичальника, що відповідає погодженому сторонами способу комунікації. При цьому, сторонами не погоджувалося іншого способу повідомлення.
Крім того, відсутність доказів фактичного отримання такого повідомлення не спростовує факту його належного направлення, оскільки ризик неознайомлення з повідомленням, надісланим за погодженими сторонами реквізитами, покладається на Позичальника.
Отже, направлення повідомлення на електронну адресу є належним виконанням обов`язку Кредитодавця щодо повідомлення про дострокове припинення Договору, а тому підстави вважати, що строк повернення кредиту не настав та обчислюється до 14.01.2030 року, відсутні.
Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором порушила, внаслідок чого виникла заборгованість.
Проаналізувавши розрахунки заборгованості, суд звертає увагу на те, що відповідачем було сплачено, зокрема, суму комісії в розмірі 885,00 грн, що відповідає умовам Кредитного договору, зокрема пункту 8.5.
Однак, суд погоджується з аругментами сторони відповідача щодо нікчемності умов Кредитного договору про сплату відповідачем комісії з таких підстав.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Крім того, у п.п. 31.29, 32.8 Постанови Велика Палата Верховного Суду у справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Аналіз умов Кредитного договору, зокрема пункти 1.1.16 та 8.4, дозволяє дійти висновку, що визначена договором «комісія за надання кредиту» фактично встановлена саме за надання кредиту (видачу траншів), тобто за виконання кредитодавцем свого обов`язку, а не за надання окремої, самостійної послуги позичальнику.
З урахуванням викладеного та зважаючи на вимоги частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд доходить переконання, що умови Кредитного договору про сплату відповідачем комісії є нікчемними, а тому заборгованість за комісією стягненню не підлягає.
За наведених обставин, сума заборгованості підлягає перерахунку, з урахуванням сплаченої 03.01.2025 відповідачем суми 885,00 грн та черговості погашення заборгованості, передбаченої пунктом 7.8. Договору.
З огляду на викладене, суд здійснює власний перерахунок із урахуванням встановлених обставин справи та умов Договору.
Такий перерахунок здійснюється виходячи з наступного:
Сума кредиту: 17 700 грн.
Період нарахування відсотків: 15.12.2024 - 26.08.2025.
Процентна ставка:
за період 15.12.2024 - 04.01.2025: 0,15% на день від залишку кредиту (п. 8.7.1. Договору);
за період 05.01.2025 - 26.08.2025: 0,98% на день від залишку кредиту (п. 8.3. Договору).
Платежі:
03.01.2025 - 885 грн
29.01.2025 - 4 363 грн
Нараховані відсотки за період 15.12.2024 - 03.01.2025 (20 днів ? 26,55 грн) = 531,00 грн.
Платіж спочатку покрив нараховані відсотки: 531 грн.
Залишок платежу на погашення тіла кредиту: 885 - 531 = 354 грн.
Залишок тіла кредиту після платежу: 17 700 - 354 = 17 346 грн.
Нарахування відсотків 04.01.2025:
Відсотки за день нараховані за ставкою 0,15% від нового залишку кредиту (17 346 грн): 17 346 ? 0,0015 = 26,02 грн.
Нарахування відсотків за період 05.01.2025 - 26.08.2025:
Щоденні відсотки: 0,98% від залишку кредиту 17 346 грн = 169,87 грн/день
Період: 24 дні (05.01 - 28.01).
Загальна сума відсотків за цей період: 169,87 ? 24 = 4 076,88 грн.
Разом відсотки на 28.01.2025: 26,02 + 4 076,88 = 4 102,90 грн.
Платіж 29.01.2025 - 4 363 грн:
За договором спочатку погашаємо нараховані відсотки: 4 102,90 грн.
Залишок платежу на тіло кредиту: 4 363 - 4 102,90 = 260,10 грн.
Залишок тіла кредиту після платежу: 17 346 - 260,10 = 17 085,90 грн.
Нарахування відсотків 30.01.2025 - 26.08.2025:
Щоденні відсотки: 0,98% від нового залишку 17 085,90 грн = 167,36 грн/день.
Період: 30.01 - 26.08 = 210 днів.
Загальна сума відсотків: 167,36 ? 210 ? 35 145,60 грн.
Загальна заборгованість на 26.08.2025:
Тіло кредиту: 17 085,90 грн.
Відсотки: 35 145,60 грн
Разом заборгованість: 52 231,50 грн. 
Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у сумі 52 231,50 грн.

Розподіл між сторонами судових витрат.
Судовий збір.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 345,13 грн (52 231,50 х 100% : 53 950,30 = 96,81%; 2 422,40 : 100% х 96,81% = 2 345,13).

Витрат на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, які сторона позивача просить стягнути з відповідача, підтверджуються доданими до позовної заяви доказами, а саме: Договором про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024, у якому сторони обумовили його істотні умови, зокрема, предмет договору та порядок оплати послуг адвокатського бюро (а.с.55-59), Додаткової угоди №1948 від 09.10.2025 до цього договору, у якому сторонами погоджена зміст та вартість послуг (а.с.60), актом прийому-передачі наданих послуг від 09.10.2025, який містить інформацію про перелік наданих правових та юридичних послуг, їхню тривалість та вартість (а.с.61), платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 09.10.2025, якою підтверджено оплату за надання правової допомоги згідно Договору №5 від 02.12.2024 та Додаткової угоди №1948 від 09.10.2025 в сумі 5 000,00 (а.с.61).
У заперечення розміру витрат на професійну правничу допомогу сторона відповідача зазначила, що як Додаткова угода до договору, так і акт приймання-передачі наданих послуг складені в один день - 09.10.2025, однак містять різні визначення дій, що мало вчинити, і що нібито вчинило на дату складення Акта Адвокатське об`єднання для Позивача, що ставить під сумнів відповідність ціни послуг, що Позивач намагається стягнути з Відповідача, оскільки послуги, ціна яких була погоджена в Договорі, не відповідають послугам, вказаним в Акті. Крім того, послуги, вказані в п. 1 Акта (Підготовка до розгляду справи; аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики, надання юридичних консультацій) охоплюються послугами, вказаними в п. 3 Акта, а саме підготовкою позовної заяви. Більш того, друк та засвідчення копій доказів та направлення копії чогось, точно не визначеного в Акті, та доданих документів до суду не є професійною правничою допомогою, оскільки такі дії не потребують спеціальних професійних знань/навичок, що підтверджено і позицією Верховного Суду, зокрема, в постанові від 16.01.2024 у справі № 903/87/23, більш того, позовна заява подана через підсистему Електронний суд, при використанні якої документи, що подаються, підписуються електронним підписом одночасно з підписанням позовної заяви чи іншого документа та не потребує додаткових дій, а отже заявлені суми є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають стягненню з Позивача. Що стосується послуг, вказаних в п. 2 Акта, то підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) не є правничою допомогою, пов`язаною зі справою, більш того, вона не була направлена Відповідачу, а отже вартість її направлення не може бути покладена на Відповідача. Окремо маємо звернути увагу, що загальний час, нібито витрачений Адвокатським об`єднанням на надання вказаних в Акті послуг, становить 16 годин. При цьому, Позивач та Адвокатське об`єднання уклали Додаткову угоду № 1948 09 жовтня 2025 року. І Акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, складений 09 жовтня 2025 року, а в ньому сторони визначили, що всі вказані послуги надані в повному обсязі, що не відповідає дійсності. Так, наприклад, позовна заява подана до суду 11 листопада 2025 року, отже зазначена в Акті інформація, що всі вказані в ньому послуги надані в повному обсязі станом на 09.10.2025, є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, отже він не може вважатися належним, допустимим та достовірним доказом.
При вирішенні питання розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу судом взято до уваги норми статей 133, 137, 141 ЦПК України, якими передбачено види судових витрат, витрати на професійну правничу допомогу та розподіл судових витрат між сторонами.
Окрім цього, суд враховує правові висновки, зроблені Верховним Судом з цього питання. Зокрема:
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Також, суд зважає на положення пункту пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України, згідно з якими загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Представник відповідача заперечив проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи його суттєво завищеним та неспівмірним наданій послузі. 
Оцінивши аргументи сторін, суд зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, з огляду на: зміст та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), не складність справи, усталеність судової практики при розгляді справ цієї категорії, ціну позову, - не відповідає критеріям розумності та співмірності і є надмірною. 
За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу у цій справі суму у розмірі 4 000,00 грн, яка в силу положень частини 2 статті 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3 872,40 грн (4 000,00 : 100% х 96,81% = 3 872,40).
На підставі статей 11, 526, 598, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (місцезнаходження: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 39700642) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість у сумі 52 231,50 грн, судовий збір у сумі 2 345,13 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 872,40 грн, а всього 58 449 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста сорок дев`ять) грн 03 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення - 25 березня 2026 року. 

Головуючий суддя А.І. Павлів