ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/11333/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 р. (суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі №160/11333/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 21.03.2025 №502 о/с про звільнення його, як сержанта поліції, поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правового берега) Управління патрульної поліції у м. Києві; поновити на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) У1111 у м. Києві ДПП.
В обґрунтування позовних вимог вказувалось, що спірним Наказом позивача звільнено зі служби в поліції відповідно пункту 8 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2022. Однак, позивач не переходив на іншу роботу до інших міністерств, відомств, а був мобілізований до ЗСУ під час очікування рішення суду по справі про поновлення на роботі. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 07 лютого 2023 у справі №160/19140/22 відмовив у задоволенні позовних вимог, проте апеляційна скарга позивача була задоволена і його поновлено на роботі. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву задоволено.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції на підставі добровільного переходу на службу до ЗСУ, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2022 № 23. Тому спірний Наказ, на думку скаржника/відповідача, є аргументованим та правомірним. Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував те, що поліцейські не можуть одночасно перебувати на двох обліках, військовому (проходити військову службу) та спеціальному в поліції (проходити службу в поліції), що в силу регулювання та завдань, є взаємовиключним. Позивач, маючи бажання нести службу в складі Збройних сил України, а не в Національній поліції України, зобов`язаний був дотриматись певного порядку звільнення згідно з пунктом 8 частини 1 статті 77 Закону (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій). Скаржник/відповідач також вказаує на те, позивач звернувся до суду з пропуском 15-денного строку, встановленого ч. 4 ст. 31 Закону України «Про дисциплінарний статут».
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив. 
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
ОСОБА_1 проходив службу в лавах Національної поліції України, на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП, в званні капрала. 11.11.2022 Департаментом патрульної поліції видано наказ №1417 о/с По особовому складу, відповідно до якого відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капрала поліції ОСОБА_1 (0165287), поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега), з 11 листопада 2022 року. Вважаючи накази №580 та №1417 о/с протиправними в частині, що стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про їх скасування та поновлення на посаді. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 160/11333/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі № 160/19140/22 його було поновлено на службі в поліції на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 11.11.2022 №1417 о/с про звільнення зі служби в поліції капрала поліції ОСОБА_1 (0165287), поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега), яким його було звільнено зі служби. 03.07.2024 наказом ДПП № 808 о/с позивача було звільнено від виконання службових завдань на час несення служби в ЗСУ. 21.03.2025 наказом ДПП № 502 о/с було звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (По стройовій частині) від 16.12.2022 № 23 відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 77 «Про Національну поліцію». Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2025 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 16.12.2022 .
Не погоджуючись з наказом про звільнення зі служби в поліції та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного Наказу, оскільки призов на військову службу під час мобілізації не є тотожним з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій), тому Департамент патрульної поліції, відповідно до вимог ч. 3ст. 119 КЗпП України, не мав права звільняти ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Щодо доводів апелянта про звернення позивача до суду з пропуском 15-денного строку, встановленого ч. 4 ст. 31 Закону України «Про дисциплінарний статут», і залишення цієї обставини судом першої інстанції поза увагою.
Колегія суддів звертає увагу, що строк звернення до суду врегульований статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Частиною першою цієї статті визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Отже, служба в поліції віднесена законодавцем до публічної служби, тому для звернення до суду за вирішенням спору з приводу звільнення застосовується правило частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто місячний строк звернення до суду з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про своє звільнення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує наказ Департаменту патрульної поліції № 502 о/с від 21.03.2025, звернувшись до суду з позовною заявою 18 квітня 2025 р. Оскільки позивачем дотримано місячний строк, визначений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції відкрив провадження у справі без застосування процедури, передбаченої частиною першою статті 123 цього ж Кодексу.
Посилання скаржника/відповідача на «ч. 4 ст. 31 Закону України «Про дисциплінарний статут», колегія суддів вважає неспроможним, оскільки частиною 4 статті 31 Закону України «Про Дисциплінарний статус Національної поліції» визначений строк оскарження поліцейським дисциплінарного стягнення, яке до позивача спірним Наказом №502 о/с від 21.03.2025 не застосовувалось.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті спору.
Як свідчить зміст Наказу №502 о/с від 21.03.2025, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 21 березня 2025 р. у відповідності до пункту 8 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.12).
Згідно цієї норми поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій).
Підставою для прийняття спірного Наказу зазначено наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2022 № 23. Відповідно до цього наказу ОСОБА_1 прибув у добровільному порядку на військову службу у Збройні Сили України, зарахований до списку особового складу військової частини з 16.12.2022 (а.с.40).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.
Законом України № 2352-IX від 01 липня 2022 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" внесені зміни до норм Кодексу законів про працю України, зокрема, частина третя статті 119 якого почала діяти в наступній редакції: 
"за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Нормами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульовано порядок збереження робочого місця за поліцейським, що призваний на військову службу під час мобілізації.
Оскільки нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини, субсидіарному застосуванню підлягають норми трудового законодавства.
Гарантії, встановлені частиною 3 статті 119 КЗпП України, спрямовані на забезпечення права громадян на працю, які повинні виконати свій конституційний обов`язок захисту Батьківщини. Крім того, призов на військову службу під час мобілізації не є тотожним переходу у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій).
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 було поновлено на службі в поліції з 12 листопада 2022 р. постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 р. у справі № 160/19140/22. Тобто, станом на день зарахування його до складу військової частини НОМЕР_1 (16.12.2022), ОСОБА_1 вважається таким, що перебував на службі в Національній поліції. Отже, з 16 грудня 2022 р. за ним, в силу дії приписів статті 19 КЗпП України, зберігається місце його роботи (служби) на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правового берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.
Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про протиправність спірного Наказу про звільнення позивача зі служби в поліції. Однак в рішенні суду не зазначено, з якої дати позивач вважається таким, що поновлений на службі в поліції. Так, спірним Наказом позивача було звільнено з 21 березня 2025 р. Оскільки цей день не може вважатися останнім днем служби в поліції, зважаючи проходження позивачем військової служби в лавах Збройних Сил України з 16 грудня 2022 р., то поновленим на службі в поліції він має бути саме з 21 березня 2025 р. 
Також, суд першої інстанції встановив обставину, яка не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 р. у справі № 160/19140/24, а не у справі №160/11333/25, як встановив суд першої інстанції. 
За результатом перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, оскільки наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження. Разом з цим, допущені судом першої інстанції порушення є підставою для зміни оскарженого рішення суду першої інстанції у відповідній частині, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 р. в адміністративній справі №160/11333/25 - змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини в наступній редакції:
"Поновити сержанта поліції ОСОБА_1 (0165287) з 21 березня 2025 р. на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної полії у місті Києві".
В абзаці тринадцятому мотивувальної частини змінити словосполучення - "у справі №160/11333/25" на словосполучення - "у справі №160/19140/22".
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 р. в адміністративній справі №160/11333/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 13 листопада 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш