Справа № 450/5733/25  Провадження № 2-а/450/10/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Кукси Д.А.
секретаря судового засідання Глинської У.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пустомити адміністративний позов  ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5995824 від 23.10.2025 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП України.
Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується з постановою серії ЕНА № 5995824 від 23.10.2025 року, якою його визнано винним у порушенні п. 2.4.а ПДР України та притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 425,00 грн, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактично Правил дорожнього руху не порушував і від пред`явлення документів не відмовлявся, а посвідчення водія відповідної категорії та інші необхідні документи мав при собі; 23.10.2025 року близько 03:18 год. на автодорозі М-19 «Мамалига-Стрий» у с. Магала його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції, які без надання доказів нібито вчиненого порушення та без законних підстав застосували до нього фізичну силу, завдавши тілесних ушкоджень (розтягнення та розрив зв`язки лівого плечового суглоба, що підтверджується довідкою травмпункту від 23.10.2025 року), при цьому вимоги ст. 268 КУпАП дотримані не були, а протокол про адміністративне затримання складено формально; отже, постанова винесена без належних і допустимих доказів факту невиконання законної вимоги про пред`явлення документів, а тому саме відповідач зобов`язаний довести правомірність своїх дій і наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Ухвалою від 16.12.2025 первісного відповідача - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області - замінено належним відповідачем: Управлінням патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції.
20.01.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю. В обґрунтування зазначає, що відповідач категорично не погоджується з доводами позивача та вважає їх безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки 23.10.2025 під час патрулювання в с. Магала Чернівецького району поліцейські на законних підставах, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинили транспортний засіб Mercedes-Benz Vito Tourer д.н.з. НОМЕР_1 , після чого водій на законну вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, при цьому факт непред`явлення документів неодноразово зафіксовано на відеозаписах нагрудних реєстраторів (Диск-1, Диск-2), позивачу було роз`яснено його права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, дотримано порядок розгляду справи згідно зі ст. 279, 283, 284 КУпАП, постанову оголошено та вручено під розписку відповідно до ст. 285 КУпАП, а правомірність вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (постанова від 25.09.2019 у справі №127/19283/17), у зв`язку з чим оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та винесеною з дотриманням вимог чинного законодавства, а підстав для її скасування немає.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник подала заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги просить задоволити.

Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з`явився.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, п. 1 ч. 3, ч. 5 ст. 205 КАС України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників справи та їх представників. 
Проаналізувавши надані документи та докази, суд, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Згідно з оскаржуваною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення - штраф в сумі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Судом встановлено, що постановою про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5995824 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 23.10.2025 о 03:18:00 с. Магала, вул. Чернівецька, 18, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Vito Tourer д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4.а ПДР.
Частина перша ст. 126 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Відповідно до п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно з п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Фактично аналогічне за змістом зі вказаними нормами є положення ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», яким визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закон України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, зокрема, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п.п. «а» п. 2.4 ПДР України).
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 02 грудня 2019 року у справі № 164/2068/17.
Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктом 10 розділу ІІІ тієї ж Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом було досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського щодо подій, які мали місце 23.10.2025.
У позовній заяві позивач не погоджується із постановою, складеною працівниками поліції, посилаючись на те, що він не відмовлявся від пред`явлення документів, які посвідчують особу, зокрема посвідчення водія відповідної категорії. Зазначає, що під час його затримання та застосування до нього фізичної сили вимога про пред`явлення документів нібито не висувалася, при цьому такі документи він мав при собі.
Водночас із дослідженого відеозапису вбачається, що одразу після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив причину зупинки та неодноразово звертався до ОСОБА_1 з вимогою пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб і поліс обов`язкового страхування. Проте останній безпідставно та неодноразово відмовлявся виконати законну вимогу поліцейського.
Факт ненадання позивачем на вимогу відповідача посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування підтверджується відеозаписом із бодікамери поліцейського, який досліджено судом.
Суд вважає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс, кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17.
Отже представником відповідача доведено факт порушення позивачем вимог п. 2.4 «а» ПДР після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Суд звертає увагу на те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.
Крім того, у зв`язку з введенням з 24.02.2022 Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» № 64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції (пункт 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456).
Таким чином, наведені позивачем доводи правильність висновків поліцейського щодо наявності підстав для винесення постанови не спростовують.
Грубих процесуальних порушень в діях відповідача, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлено.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Отже, оскільки суть адміністративного правопорушення, що передбачена частиною першою статті 126 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5995824 від 23.10.2025 підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення правомірною.
Враховуючи той факт, що суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України оскаржувана постанова винесена законно і скасуванню не підлягає, відповідно у задоволенні позовної заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 241 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд,-
у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови,- відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, 58007, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Заводська, 22.

Суддя	Д.  А.  Кукса