Справа №573/2605/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черкашина М.С.	
Номер провадження 33/816/958/26 	Суддя-доповідач Басова В. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 березня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних проваджень та справ про адміністративні правопорушення Сумського апеляційного суду Басова В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

встановила:
Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 25 листопада 2025 року о 19:48 год у м. Білопіллі по вул. Сумській, буд. 9, він керував автомобілем Geely MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП СОР «ОКНЦСНЗ» №3940 від 27 листопада 2025 року. Від керування відсторонено. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у його діях.
В обґрунтовування апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з недоведеністю в ході провадження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.
Посилання суду на пояснення ОСОБА_1 , зафіксовані у відеофайлах «000026» та «000022», вирвані з контексту. На цих відео ОСОБА_1 , не повідомляє про керування транспортним засобом, а наприкінці зазначає лише про необхідність передати ключі особі, яка очікує поблизу.
Акт огляду щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, на який посилається суд першої інстанції, не підтверджує факту керування ним транспортним засобом. Інших доказів, що підтверджували б керування ОСОБА_1 у час та місці, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №530349 від 03.12.2025, матеріали справи не містять.
Крім того, суд залишив поза увагою, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 254 КУпАП, яка передбачає його складання не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, що вчинила правопорушення. Протокол складено 03.12.2025 щодо подій, які мали місце 25.11.2025, тобто через 9 днів. Водночас висновок медичного огляду на стан сп`яніння №3940 датований 27.11.2025.
Будучи у відповідності до вимог статей 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 в судове засідання 16.03.2026 не з`явився. 
Заява ОСОБА_1  про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з хворобою надіслана 16.03.2026 року на офіційну електронну адресу Сумського апеляційного суду. Водночас зазначена заява не містить належного підтвердження обставин, на які посилається заявник, а саме — до неї не додано жодних доказів перебування на лікуванні чи інших документів, які б об`єктивно свідчили про неможливість участі особи у судовому засіданні з поважних причин.
Крім того заява, не скріплена кваліфікованим електронним підписом, що є обов`язковою вимогою при поданні процесуальних документів в електронній формі.
Відповідно до вимог процесуального законодавства та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ набуває юридичної сили лише за умови накладення на нього кваліфікованого електронного підпису автора. 
Оскільки подана заява не відповідає встановленим вимогам щодо форми та підписання, вона не може вважатися належним процесуальним документом та не підлягає прийняттю до розгляду судом.
З огляду на відсутність належних доказів поважності причин неявки, а також неналежне оформлення заяви, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно з п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП. 
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №530349 від 03.12.2025 року у якому зафіксовано, що 25 листопада 2025 року о 19:48 год у м. Білопіллі по вул. Сумській, буд. 9, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Geely MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП СОР «ОКНЦСНЗ» №3940 від 27 листопада 2025 року. Від керування відсторонено, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.
- висновком КНП СОР «ОКМЦСНЗ» від 27.11.2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлено, що ОСОБА_1 , був оглянутий 25.11.2025 року о 20 год 40 хв лікарем на ознаки сп`яніння, та згідно висновку перебував у стані сп`яніння;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, переглянутим і апеляційним судом, з якого убачається , що поліцейські зупинились біля автомобіля, який був в нерухомому стані, з увімкненим двигуном та непрацюючою фарою з лівого боку. З водійського боку вийшов  ОСОБА_1 . Поліцейські повідомили водія, що ведеться відеофіксація та у автомобіля не працює фара з лівого боку, на що ОСОБА_1 відповів «щас гляну». На питання поліцейської: «Ви місцевий?», ОСОБА_1 відповів: «Так, в ДФТГ на службу їду». Підійшов до капоту автомобіля та відремонтував фару. Поліцейські запропонували ОСОБА_1 пред`явити документи для огляду, та під час спілкування з останнім у поліцейського виникла підозра, що він керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння рук, про що повідомили ОСОБА_1 . На питання поліцейського, чи вживав алкогольні напої, останній відповів «ні». ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгера, або проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд в лікарні, однак попросив поліцейських спочатку завезти ключ до його будинку, який йому було необхідно віддати. Поліцейськими було виконано вимогу ОСОБА_1 щодо передачі ключів, та доставлено останнього до лікарні для проходження огляду. Перебуваючи в лікарні у ОСОБА_1 були взяті зразки біологічного середовища (сечі), які були направлені для проведення лабораторного дослідження, та останнім пройдено огляд лікарем і двічі огляд з використанням спеціального технічного засобу Драгер, результат позитивний 0,42 проміле та 0,38 проміле. На питання лікаря «чи вживали?» ОСОБА_1 відповів «учора вживав алкоголь». Лікар повідомив, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак висновок буде наданий після отримання результатів аналізу сечі. Запитали чи є якісь питання , на що останній відповів «ні». 03.12.2026 року поліцейська ознайомлює ОСОБА_1 з висновком лікаря, останній з висновком не погодився. Поліцейська роз`яснює ОСОБА_1 його права та обов`язки, на що останній повідомив, що підписувати нічого не буде, копію протоколу та диск отримає у відділку поліції.
Відеозапис із нагрудних камер інспекторів поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення і, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з нього достатньо повно вбачаються детальні обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, що цілком підставно було враховано суддею першої інстанції при розгляді справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначених норм закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта, щодо відсутності належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними та спростовуються зібраними у справі доказами в їх сукупності.
Із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, вбачається, що поліцейські зупинилися біля транспортного засобу, який перебував у нерухомому стані з увімкненим двигуном. З місця водія вийшов саме ОСОБА_1 , що об`єктивно свідчить про його перебування за кермом транспортного засобу безпосередньо перед контактом із працівниками поліції.
Подальша поведінка ОСОБА_1 , зокрема його реакція на зауваження щодо несправності фари («щас гляну»), самостійне усунення технічної несправності, а також виконання вимог поліцейських щодо пред`явлення документів, узгоджується зі статусом водія транспортного засобу та підтверджує факт здійснення ним керування.
Посилання апелянта на те, що його пояснення, зафіксовані у відеофайлах вирвані з контексту, не спростовують установлених обставин, оскільки навіть за відсутності прямого зізнання у керуванні, сукупність об`єктивних даних (місце перебування особи, стан автомобіля, поведінка особи) є достатньою для висновку про керування транспортним засобом.
Висновок лікаря на стан алкогольного сп`яніння сам по собі дійсно не підтверджує факту керування, однак у сукупності з іншими доказами, зокрема відеозаписом та поведінкою ОСОБА_1 , підтверджує наявність у нього стану алкогольного сп`яніння під час події.
З матеріалів справи також вбачається, що у ОСОБА_1 були наявні зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції пройти відповідний огляд. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Результати огляду, проведеного двічі із застосуванням спеціального технічного засобу, засвідчили наявність алкоголю в організмі ОСОБА_1 (0,42 проміле та 0,38 проміле). Крім того, зі слів самого ОСОБА_1 лікарю встановлено, що він вживав алкоголь напередодні, що узгоджується з результатами огляду.
Таким чином, апеляційний суд дійшов до висновку, що наявні у справі докази у своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми для встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та не містять обставин, які б спростовували висновки суду першої інстанції або свідчили про істотні порушення норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 254 КУпАП, яка передбачає його складання не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, що вчинила правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Як убачається з матеріалів справи, подія, що має ознаки адміністративного правопорушення, мала місце 25.11.2025, після чого ОСОБА_1 було направлено до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Остаточний висновок медичного огляду №3940 датований 27.11.2025, тобто саме з цього моменту органу поліції стало відомо про наявність підтвердженого стану алкогольного сп`яніння як обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею КУпАП.
Отже, до отримання результатів медичного огляду відсутні були об`єктивні дані, які б у повному обсязі підтверджували склад адміністративного правопорушення, а відтак складання протоколу до цього моменту було передчасним.
Сам по собі факт складання протоколу 03.12.2025, тобто після отримання результатів медичного огляду, не свідчить про істотне порушення вимог ст. 254 КУпАП, оскільки такий строк обумовлений необхідністю отримання та врахування результатів лабораторного дослідження, без яких неможливо було належним чином зафіксувати всі обставини правопорушення.
Крім того, апеляційний суд враховує, що порушення процесуальних строків саме по собі не є безумовною підставою для закриття провадження у справі, якщо таке порушення не призвело до обмеження прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та не вплинуло на об`єктивність встановлення обставин справи.
Матеріали справи не містять даних про те, що вказане порушення строку складання протоколу перешкодило ОСОБА_1 реалізувати свої права, передбачені КУпАП, або іншим чином вплинуло на повноту та всебічність розгляду справи.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2026 року ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, є законною й обґрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. 
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.
Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить захисник встановлено не було. Невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд має право залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу — без задоволення, або скасувати постанову повністю чи частково та ухвалити нову постанову, змінити її чи закрити провадження у справі. 
Оцінивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції — без змін.
Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2026 року залишити без задоволення, а постанову Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2026 року, без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 	Басова В. І.