Справа № 675/1173/25 
Провадження № 2/675/117/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" квітня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Пашкевича Р. В., з участю: секретаря судового засідання – Гедзенюк В. В., прокурора – Шудри Ю. В., представника відповідача – адвоката Керницької О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференціїцивільну справу за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Плужненської сільської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисівський кар`єр», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору про встановлення сервітуту, повернення земельної ділянки,
В С Т А Н О В И В:
В липні 2025 року заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Плужненської сільської ради, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Борисівський кар`єр», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просив:
- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, що знаходиться за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області;
- визнати недійсним договір про встановлення земельного сервітуту (номер запису про інше речове право: 57471911) на земельну ділянку з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, що знаходиться за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Борисівський кар`єр»;
- зобов`язати ОСОБА_1 та ТОВ «Борисівський кар`єр» повернути земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, що знаходиться за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, в комунальну власність Плужненської сільської територіальної громади в особі Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.
В обґрунтування позову вказав, що 11.06.2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2021 року № 22-2510-СГ «Про надання у власність земельної ділянки» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу за індексним номером 42500629) за ОСОБА_2 права власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022 площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Борисівської сільської ради Ізяславського району (на даний час Шепетівський район) Хмельницької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2385404468221).
У подальшому, вказаний об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 12.10.2021 року № 1373, був зареєстрований за ОСОБА_4 , а 13.11.2023 року, на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 13.11.2023 року №1593, - за ОСОБА_1 , який на підставі договору про встановлення сервітуту від 13.09.2024 року б/н, передав право користування (сервітуту) на земельну ділянку з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022 площею 2 га ТОВ «Борисівський кар`єр».
Вказує, що право власності на зазначену земельну ділянку набуто незаконно та наявні підстави для її повернення належному власнику - Плужненській сільській раді з одночасним припиненням усіх похідних прав, оскільки згідно з дійсним наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2021 року № 22-2510-СГ надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою подальшої передачі у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Волосовецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, площею 2,0000 га (кадастровий номер 6823080800:02:005:0005), якою, в подальшому, оформлено право власності на вказану земельну ділянку.
Звертає увагу, що ОСОБА_2 . Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області надано лише дозвіл на розроблення проекту землеустрою на спірну земельну ділянку. Накази про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та про затвердження зазначеного проекту землеустрою і передачу у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення ОСОБА_2 не видавались.
З огляду на зазначене, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022 у власність, у порядку встановленому законом, ОСОБА_2 не передавалась, наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2021 № 22-2510-СГ про передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , зазначений як підстава реєстрації права власності на нерухоме майно, уповноваженим органом не приймався.
Оскільки ОСОБА_2 не дотримано законного порядку при отриманні прав на спірну земельну ділянку та порушено публічний порядок, вона отримала зазначену земельну ділянку незаконно, тому у неї не виникло відповідних суб`єктивних прав та обов`язків, адже правочини, спрямовані на порушення публічного порядку, є нікчемними. 
Відсутність правових підстав для отримання права власності у ОСОБА_2 , подальше розпорядження земельною ділянкою на користь ОСОБА_3 , який відчужив її ОСОБА_1 і який у свою чергу передав її у користування ТОВ «Борисівський кар`єр» свідчить про те, що вони володіють земельною ділянкою незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном.
Вимоги про повернення земельної ділянки у даному випадку є такими, що спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто негаторними.
Ухвалою судді від 31.07.2025 року прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив, також роз`яснено порядок подачі письмових пояснень щодо даного позову.
15.08.2025 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи – ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, в яких зазначено, що управлінням не приймався наказ № 22-2510-СГ від 26.05.2021 року про передачу земельної ділянки із кадастровим номером 6822181300:03:006:0022 ОСОБА_2 . Водночас, за № 22-2510-СГ від 26.05.2021 року у системі електронного документообігу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області «ДОК ПРОФ 3» зареєстровано наказ «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» ОСОБА_5 .
Також представником третьої особи зазначено, що 27.05.2021 року набрав чинності Закон України № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин». Відповідно до ч.58 розділ X «Перехідні положення»: доповнено п. 24 такого змісту: «24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім низки земель». 
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Відповідно до вказаного Закону «землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад та органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними».
З врахуванням зазначеного, просили, при вирішенні справ, врахувати наданні пояснення. Розгляд справи проводити без участі представника ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області.
18.08.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Керницькою О. В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечила проти задоволення повних вимог.
Вказала, що відповідач ОСОБА_1 , як добросовісний набувач, набув право власності на спірну земельну ділянку за відплатним договором, придбавши її у третьої особи – ОСОБА_3 , який, у свою чергу, придбав земельну ділянку за відплатним договором у ОСОБА_2 . Відповідач не знав та не міг знати про те, що ОСОБА_2 , як стверджує позивач, набула права власності на спірну земельну ділянку з порушенням вимог закону. Більше того, відповідач не мав додаткового обов`язку перевірити та аналізувати обставини набуття ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку. Під час придбання майна відповідач правомірно очікував, що продавець мав право ним розпоряджатися, а він після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти.
Зазначає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові, оскільки належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.
Вважає, що задоволення позову прокурора про скасування державної реєстрації земельної ділянки та її повернення є непропорційним, порушить справедливий баланс, покладе надмірний індивідуальний тягар на відповідача і буде становити порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.
У 2021 році посадовими особами Держгеокадастру було прийнято спірний наказ про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, який містить усі обов`язкові реквізити, необхідні для документу такого виду, а державним реєстратором Держгеокадастру здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, заведено поземельну книгу та внесено до неї відомості, зокрема про право власності ОСОБА_2 на таку земельну ділянку, що є доказом відчуження ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та вибуття земельної ділянки із власності держави. 
Наявність іншого наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з тими самими реквізитами, що й наказ про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 може свідчити лише про неналежне виконання посадових обов`язків, недотримання органом влади власних процедур чи про помилку державного органу. Проте, незважаючи на причини наявності іншого наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області з тими самими реквізитами, вказане не свідчить, що саме наказ про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 є підробленим, а не навпаки. В будь якому разі, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
ОСОБА_6 не мав обов`язку перевіряти та аналізувати підстави та документи на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного земельного кадастру було внесено відомості про право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку. Більше того, ОСОБА_6 об`єктивно не мав можливості перевірити чи зареєстрований наказ № 22-2510-СГ від 26.05.2021 року у внутрішній системі електронного документообігу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області.
Відповідна позиція щодо заявлених позовних вимог висвітлена представником відповідача ОСОБА_1 також в запереченні на відповідь на відзив, які надійшли на адресу суду 29.09.2025 року.
27.08.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор зазначає, що зважаючи на те, що рішення про передачу у приватну власність спірною земельною ділянкою уповноваженим державним органом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не приймалося, ОСОБА_7 не дотримано законного порядку, передбаченого Земельним кодексом України, при отриманні прав на спірну земельну ділянку та порушено публічний порядок.
ОСОБА_7 отримала у приватну власність спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу, що прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 116 ЗК України.
Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Водночас, в даній справі будь-які правочини, спрямовані на набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , ОСОБА_7 чи ОСОБА_3 органом державної влади або органом місцевого самоврядування не вчинялись та рішення не приймалось. Враховуючи зазначене, спірна земельна ділянка ні з державної, ні з комунальної власності не вибувала. 
У зв`язку з викладеним, до вказаних спірних правовідносин застосовуються вимоги ч. 1 ст. 391 ЦК України та не підлягають застосуванню вимоги частини другої вказаної статті.
Таким чином, ефективним способом захисту порушеного права є негаторний позов в порядку, визначеному ст. 391 ЦК України, з метою усунення перешкод власнику на володіння та розпорядження земельною ділянкою.
Щодо долучення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно копії наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2021 року №22-2510-СГ з мокрою печаткою, вказує, що в порушення Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою КМУ від 17.01.2018 року №55, на долученій державним реєстратором копії відсутні такі обов`язкові її реквізити як підпис особи, яка завірила копію та дата завірення документа. За таких обставин, вказаний лист не є належним чином завіреним документом, а тому у відповідача при ознайомленні із ним повинні були виникнути обґрунтовані сумніви щодо законності набуття первинним набувачем прав на земельну ділянку.
З урахуванням викладеного, вважає позовні вимоги обласної прокуратури обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а доводи представника ОСОБА_1 - такими, що не відповідають обставинам справи, чинному законодавству та актуальній судовій практиці.
Ухвалою суду від 22.10.2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Керницької О. В. Провадження у справі за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Плужненської сільської ради до ОСОБА_1 , ТОВ «Борисівський кар`єр», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору про встановлення сервітуту, повернення земельної ділянки в частині вимог до ТОВ «Борисівський кар`єр» про зобов`язання повернути земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, в комунальну власність Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області закрито, роз`яснивши прокурору та позивачу, що розгляд зазначеної вимоги віднесений до юрисдикції господарського суду.
Ухвалою суду від 17.12.2025 року закрито підготовче провадження за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити з мотивів, викладеній в позовній заяві. Додатково пояснила, що з власності держави, а потім Плужненської сільської ради земельна ділянка не вибувала, адже не дотримано, визначеного ст. 116 ЗК України, порядку для її передачі третім особам. За таких обставин вважає, що належним способом захисту є саме негаторний позов, а не віндикаційний, внаслідок чого і перевірки добросовісності набувача обставини справи не потребують. Договори купівлі-продажу, і сервітуту спірної ділянки суперечать суспільному порядку, інтересам держави.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Ще раз наголосила, що ОСОБА_1 , як добросовісний набувач, набув права власності на спірну земельну ділянку, дотримавши відповідного порядку набуття права власності, під час якого відповідач правомірно очікував, що продавець мав право ним розпоряджатися, а він після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти.
Зазначає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові, оскільки належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.
Від представника Плужненської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.04.2021 року та 24.05.2021 року ОСОБА_2 звернулася до ГУ Держгеокадастру з письмовими заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, затвердження документації із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, відповідно.
Наказом ГУ Держгеокадастру №22-1712-СГ від 23.04.2021 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням – землі сільськогосподарського призначення.
В подальшому, наказом ГУ Держгеокадастру №22-2510-СГ від 26.05.2021 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням – землі сільськогосподарського призначення. Надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 2,0 га (кадастровий номер 6822181300:03:006:0022) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.
11.06.2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2021 року № 22-2510-СГ «Про надання у власність земельної ділянки» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу за індексним номером 42500629) за ОСОБА_2 права власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022 площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Борисівської сільської ради Ізяславського району (на даний час Шепетівський район) Хмельницької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2385404468221).
У подальшому, 11.10.2021 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О. С., на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 11.10.2021 №1364, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу за індексним номером 44443396) за ОСОБА_3 права власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022 площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2385404468221).
Згодом, 13.11.2023 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенком Ю. П., на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 13.11.2023 №1593, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу за індексним номером 52508695) за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022 площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2385404468221).
13.09.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Борисівський кар`єр» укладено договір про встановлення земельного сервітуту, за яким ОСОБА_1 надає ТОВ «Борисівський кар`єр» в користування земельну ділянку шляхом встановлення земельного сервітуту, площею 2,0 га, кадастровий номер 6822181300:03:006:0022, місце розташування: Хмельницька область, Шепетівський район, за межами населених пунктів Плужненської сільської ради. Цей договір укладається на строк дії спеціального дозволу на користування надрами по 03.11.2043 року з правом продовження стоку дії цього договору у разу продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна від 17.07.2025 року №435789262 підтверджено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку.
Водночас, згідно листа ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №10-22-0.331-1061/2-25 від 17.03.2025 року, ОСОБА_2 із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 2 га з метою передач у власність для ведення особистого селянського господарства та з заявою про затвердження технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 2 га з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства та заявами про затвердження технічної документації по встановлення (відновленню) меж земельної ділянки площею 2 га з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства до Головного управління не зверталася. Також, зазначено, зокрема, що ОСОБА_2 зверталася до Головного управління із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною прощею 2,0 га та заявою про затвердження документації із землеустрою, за результатами розгляду якої було прийнято лише наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області натомість надало копію заяви ОСОБА_5 до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.04.2021 про надання дозволу на розроблення технічної документації по встановлення (відновленню) меж земельної ділянки площею 2,0 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Летичівський район, Волосовецька сільська рада (кадастровий номер 6823080800:02:005:0005), з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-2510-СГ від 26.05.2021 року (за тими ж реквізитами, що і в ОСОБА_2 , яка в результаті ряду договорів продала спірну ділянку відповідачу ОСОБА_1 ) надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою подальшої передачі у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності; місце розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Волосовецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області; розмір земельної ділянки – 2,0 га; кадастровий номер земельної ділянки – 6823080800:02:005:0005; із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна від 12.02.2025 року №412793840, підтверджено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на зазначену земельну ділянку на підставі рішення сесії Меджибізької селищної ради №55/15/2021 від 27.08.2021 року.
В довідці перевірки інформації, викладеної в листі Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 28.07.2025 №122681-2025, складеній комісією Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 21.08.2025 року, зазначено, зокрема, що: 
- заява гр. ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою зареєстрована 22.04.2021 року о 14:32 год № М-1896/0/94-21 користувачем ОСОБА_8 ;
- наказ № 22-1712-СГ від 23.04.2021року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо підведення земельної ділянки» гр. ОСОБА_2 , зареєстрований в картотеці «Накази СГ» системи електронного документообігу АСУД «ДОК ПРОФЗ» 23.04.2021 року о 15:18 год користувачем ОСОБА_9 ;
- наказ № 22-2510-СГ від 26.05.2021 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки із кадастровим номером 6822181300:03:006:0022 у власність гр. ОСОБА_2 відсутній в картотеці «Накази СГ» системи електронного документообігу АСУД «ДОК ПРОФЗ».
Разом з тим, до заяви ОСОБА_2 зареєстрованої в картотеці «Клопотання СГ вхідні» користувачем ОСОБА_8 26.05.2021 року о 14:22 год № М-3266/0/94 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, користувачем ОСОБА_10 10.06.2021 року о 8:26 год завантажено електронний примірник даного наказу (паперовий примірник наказу вилучено на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2023 року справа №686/9491/23 згідно протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 21.04.2023року). 
Під цим самим номером в картотеці «Накази СГ» системи електронного документообігу АСУД «ДОК ПРОФЗ» 26.05.2021 року о 15:44 год користувачем ОСОБА_11 зареєстровано наказ № 22-2510-СГ від 26.05.2021 року «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» ОСОБА_5 , але в картці документу є лише деперсоналізований проект наказу, не доскановано електронний примірник наказу (паперовий примірник наказу вилучено на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2023 року справа № 686/9491/23 згідно протоколу тимчасового доступ)' до речей та документів від 21.04.2023 року).
Згідно висновку експерта Хмельницького науково – дослідного експертно – криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/123-25/3263-ДД від 05.03.2025 року, встановлено, зокрема, що:
- штрих – код у наказі за підписом начальника ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області Василенка В. М. №22-2510-СГ від 26.05.2021 року про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, розташованої за межами населених пунктів Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, нанесені за допомогою монтажу (копіювання) фрагментів тексту з інших документів;
- штрих – код у наказі за підписом начальника ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області Василенка В. М. №22-2510-СГ від 26.05.2021 року про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку документації землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6823080800:02:005:0005, розташованої за межами населених пунктів Волосовецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, будь – яких ознак монтажу (копіювання) фрагментів тексту з інших документів не виявлено.
Отже, спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, не з її волі, за відсутності згоди позивача.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 14 Конституції України).
У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
За змістом статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
З аналізу змісту наведеного правила випливає, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Положення статті 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року в справі №911/3680/17).
Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша та друга статті 20 ЗК України).
Відповідно до частин другої, третьої статті 56 ЗК України на час виникнення правовідносин, громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.
Приписами статті 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
Згідно позовної заяви, прокурор просив скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнати недійсним договір про встановлення сервітуту, та повернути земельну ділянку.
За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18).
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5)). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14)).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах №334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56)).
Серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387-388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов).
Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння.
Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.
Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16 (пункт 90)). Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 65-67)).
Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункти 70-71)).
Заволодіння земельними ділянками є неможливим лише в разі, якщо на такі ділянки в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності. Якщо ж закон допускає набуття права власності на земельні ділянки, але обмежує їх використання лише з певною метою, то передання ділянок з порушенням такого обмеження може свідчити про те, що право власності порушника на земельну ділянку не виникло, але не свідчить про неможливість заволодіння (зокрема, неправомірного) земельною ділянкою.
З урахуванням наведеного, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном.
Метою позову про витребування майна (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення власника-позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.
Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 89), від 07 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (пункт 95) і № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 114, 142), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 67), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц, від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 37)).
Держава в особі Плужненської сільської ради, в інтересах якої прокурор звернувся до суду, не є володільцем спірної земельної ділянки, але як власник має право володіння нею (частина перша статті 317 ЦК України). Тому права держави підлягають захисту шляхом витребування такої ділянки з володіння кінцевого набувача. Статус володільця у держави буде відновлений у разі задоволення вимог у частині витребування на її користь спірної земельної ділянки та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на цю ділянку.
Встановивши, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави згодом Плужненської сільської радипоза волею власника, право власності на неї зареєстроване за відповідачем, суд приходить висновку, що заявлений прокурором негаторний позов про повернення спірної земельної ділянки, у контексті зазначених обставин справи, не спрямований на ефективне відновлення права держави на спірну земельну ділянку.
У цьому контексті суд зауважує, що витребування земельної ділянки у власність держави потребує оцінки добросовісності дій її фактичного реєстраційного володільця, а також пропорційності втручання у його право власності у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Слід також зазначити, у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»).
Застосування судом цього принципу полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах: від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17; від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц та інших.
Пред`являючи позов, прокурор в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Плужненської сільської радипросив: 
- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, що знаходиться за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області;
- визнати недійсним договір про встановлення земельного сервітуту (номер запису про інше речове право: 57471911) на земельну ділянку з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, що знаходиться за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Борисівський кар`єр»;
- зобов`язати ОСОБА_1 та ТОВ «Борисівський кар`єр» повернути земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га з кадастровим номером 6822181300:03:006:0022, що знаходиться за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, в комунальну власність Плужненської сільської територіальної громади в особі Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.
Прокурор обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що відповідач отримав земельну ділянку, щодо якої Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідне рішення про передачу спірної земельної ділянки не приймалося.
Отже, спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, передача її у власність не погоджувалася та відбулася поза волею розпорядника.
Як зазначалося вище, принцип «jura novit curia» («суд знає закони») застосовується у тому випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права.
Застосування судом принципу «jura novit curia» («суд знає закони») не є безмежним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від «Гусєв проти України» від 14 січня 2021 року (скарга № 25531/12) було констатовано порушення права на справедливий суд через зміну судом правової кваліфікації позову, що призвело до відмови в його задоволенні. Європейський суд з прав людини вказав на відсутність чітких підстав для зміни правової кваліфікації позову апеляційним судом. До того ж внаслідок перекваліфікації в позові було відмовлено. Заявнику безпідставно не надали можливості подати відповідні докази та аргументи з огляду на зміну правової кваліфікації. Такі дії суду суперечать вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо: справедливості цивільного провадження; принципу змагальності судового процесу.
Отже, принцип jura novit curia, з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З іншого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції в умовах нової кваліфікації.
Зазначений висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 485/1500/21.
У вказаній справі, щодо спірних правовідносин підлягає застосування положення статей 387, 388 ЦК України (норми про віндикацію), однак прокурор заявив вимоги про зобов`язання повернути земельну ділянку (негаторний позов) і не заявляв вимоги про витребування земельної ділянки на користь держави в особі Плужненської сільської ради, що є неналежним способом захисту порушеного права. Отже суд вважає, що витребування земельної ділянки без заявлення таких вимог прокурором порушує принцип диспозитивності цивільного процесу та буде свідчити про вихід суду за межі позовних вимог, що суперечить частині першій статті 13 ЦПК України.
В контексті зазначеного суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 набув спірну земельну ділянку за відплатним договором, сплатив за неї грошові кошти, що зафіксовано у відповідному договорі купівлі-продажу, нотаріально посвідченому і наразі чинному.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Звертаючись до суду з позовом, прокурор посилався на те, що передача спірної земельної ділянки відповідачу ОСОБА_1 у приватну власність фізичної особи здійснена з порушенням вимог земельного законодавства, а тому, порушене право держави підлягає захисту шляхом повернення земельної ділянки у комунальну власність у порядку задоволення негаторного позову.
Придбаваючи земельну ділянку в ОСОБА_2 , відповідач не зобов`язаний був перевіряти дійсність наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, який вона надала нотаріусу для реєстрації свого права власності на спірну земельну ділянку. Більше того, якщо незаконність відповідного наказу й мала місце, то вона не могла бути очевидною відповідачу з раніше оглянутих ним загальнодоступних даних щодо цієї земельної ділянки. Для того, аби упевнитися в правомірності дій продавця, відповідачу достатньо було пересвідчитися в наявності державної реєстрації за продавцем права власності на земельну ділянку. За наявності такої реєстрація він вправі був покладатися на повноту повноважень продавця як власника земельної ділянки.
Оскільки у даній справі прокурором пред`явлено негаторний позов про повернення земельної ділянки, а у вказаних правовідносинах підлягає пред`явленню віндикаційний позов про витребування земельної ділянки, суд вважає, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в позові. 
Даний висновок в частині обрання прокурором неналежного способу захисту порушеного права узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду.
З огляду на висновки у цій справі щодо відмови у задоволенні позову прокурора у зв`язку з обранням неправильного способу захисту, суд не дає оцінки доводам прокурора по суті спору.
Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.
Керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Плужненської сільської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисівський кар`єр», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору про встановлення сервітуту, повернення земельної ділянки відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури, місцезнаходження: м.Хмельницький провул. Військоматський, 3, код ЄДРПОУ 02911102;
Позивач - Плужненська сільська рада, місце знаходження – с. Плужне, вул. Бортника, буд. 7 Шепетівського району Хмельницької області, код ЄДРПОУ 04406745;
Відповідач 1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 , рнокпп – НОМЕР_1 ;
Відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Борисівський кар`єр», місце знаходження – с. Борисів, вул. Центральна, 11, Шепетівського району Хмельницької області, код ЄДРПОУ 44865847.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання – АДРЕСА_2 , рнокпп – НОМЕР_2 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання – АДРЕСА_3 , рнокпп – НОМЕР_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, місце знаходження - м.Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, код ЄДРПОУ – 39767479.
Повний текст рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя: Р. В. Пашкевич