ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року  
м. Харків
справа № 624/903/25
провадження № 22-ц/818/2034/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії - Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.
сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс на заочне рішення Новобаварського районного суду міста Харкова від 26 листопада 2025 року ухвалене у складі судді Борисенко О.О. 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 101407482 від 02.06.2021 у розмірі 20007,50 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що 02.06.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» Чабан А.П.. подав Заявку на отримання кредиту № 101407482. ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (sms) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 101407482 від 02.06.2021. Отже, відповідач уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 101407482 від 02.06.2021, за умовами якого відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000,00 грн. 14.09.2021 за договором відступлення права вимоги №08Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 101407482 від 02.06.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 20007,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, заборгованість за відсотками - 15007,50 грн, заборгованість за комісійними винагородами - 660,00 грн, заборгованість за пенею - 0 грн.
Заочним рішенням Новобоварського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2025 року в задоволені позову відмовлено.
Рішення обґрунтовано тим, що позивач, який є правонаступником ТОВ «Мілоан» не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Наданий у матеріали справи документ з назвою «платіжне доручення 28268104» не засвідчує факт перерахування відповідачу коштів, адже для підтвердження перерахування коштів отримувачу повинен містити відмітку банку про виконання цієї інструкції. Кредитор може зазначити у платіжному дорученні будь-які відомості щодо обставин виконання кредитного договору і відповідач на це вплинути жодним чином не в змозі, то суд не може розцінити надане позивачем платіжне доручення як об`єктивний, належний та допустимий доказ на підтвердження факту переказу позичальнику кредитних коштів. Наданий суду розрахунок заборгованості ТОВ «Мілоан» є відомістю про щоденні нарахування та погашення та не є первинним бухгалтерським документом, а тому сам по собі не підтверджує факт надання кредиту.
Не погодившись з рішенням суду ТОВ « Діджи фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи та є незаконним, необґрунтованим, ухваленим без належного з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, і тому підлягає скасуванню, з огляду на нижчевикладене. Апелянт звертає увагу , що 02.06.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН», Товариство, Кредитодавець), ОСОБА_1 подано Заявку на отримання кредиту № 101407482. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону НОМЕР_1 , який особисто вказаний відповідачем у договорі про споживчий кредит № 101407482 від 02.06.2021 (далі по тексту - Договір). Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор V37510, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов Договору. Даний Договір також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою: https://miloan.ua/. Згідно п. 6.1. Договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Пунктом 6.4. Договору укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. У пункті 6.5. Договору зазначено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Щодо підтвердження факту отримання відповідачем коштів за вищезазначеним договором. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Крім того у апеляційній скарзі міститься клопотання про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформації чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжну картку № НОМЕР_3 ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_3 за період з 02.06.2021 по 05.06.2021з відображенням часу зарахування коштів. ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_3 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронно пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 02.06.2021 року було укладено анкету заяву №101407482 на кредит. Сума кредиту становить 5 000 грн, строк кредитування 15 днів з 02.06.2021 року та датою повернення 17.06.2021 року, сума до повернення 5007.50 грн, комісія за надання кредиту 0.00 грн, одноразова ставка 0.00 відсотків від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 7.50 грн, нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від суми фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Проте вказана анкета-заява не містить особистого підпису ОСОБА_1 (а.с.11)
Відповідно до договору про споживчий кредит №101407482 від 02.06.2021 року сума кредиту становить 5 000 грн, строк кредитування 15 днів з 02.06.2021 року та датою повернення 17.06.2021 року. Комісія за надання кредиту 0.00 грн, одноразова ставка 0.00 відсотків від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 7.50 грн, нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від суми фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від активного залишку кредиту за кожний день користування кредитом. (а.с.16-19).
Відповідно до умов договору кредитодавця зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Сторони погодили, що сума кредиту становить 5000,00 грн (п.1.2), кредит надається строком на 15 днів з 02.06.2021 (строк кредитування) (п.1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісій за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 17.06.2021. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7,50,00 грн в грошовому виразі та 4.00% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 5007,50 грн (п.1.5). Комісія за надання кредиту не передбачена (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом 7,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). 
Пунктом 2.1 визначено що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування (п.2.2.2.). 
Пунктом 2.3 визначені умови пролонгації строку кредитування: на пільгових або стандартних (базових) умовах. Пролонгація на пільгових умовах відбувається за ініціативою позичальника (п.2.3.1.1.). Пролонгація на стандартних (базових) умовах визначена п.2.3.1.2 договору, а саме, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору. Договір містить реквізити сторін, зокрема прізвище, ім`я та по батькові позичальника, номер його паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер телефону, адресу місця реєстрації (проживання), електронну пошту.
Відповідно до Графіку платежів, що є Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 101407482 від 02.06.2021, дата видачі кредиту - 02.06.2021, дата платежу - 17.06.2021, сума кредиту - 5000,00 грн, сума процентів за весь строк кредитування - 7,50 грн, загальна вартість кредиту - 5007,50 грн (а.с.20).
На підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів, відповідно до договору № 101407482 від 02.06.2021, у розмірі 5000,00, суду надана копія платіжного доручення № 28268104 від 02.06.2021, підписаного представником ТОВ «Мілоан» та скріплене його печаткою, про перерахування ТОВ «Мілоан» на картку НОМЕР_3 , отримувач - ОСОБА_1 коштів у розмірі 5000,00 грн (а.с.30).
ТОВ «Мілоан» надав до суду відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101407482 зі змісту якої вбачається що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 20007,50 грн, з яких: 5000,00 грн - борг по тілу, 15007,50 грн - борг по відсотках (а.с.14).
14.09.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) та ТОВ «Мілоан» (Клієнт) уклали договір факторингу № 08Т, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору (а.с.22-24).
Згідно з Актом приймання-передачі реєстру прав вимог від 14.09.2021 до договору факторингу № 08Т від 14.09.2021, складеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» та підписаним уповноваженими особами сторін, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимог від 14.09.2021, складений за формою згідно із Додатком № 1 до договору (а.с.25).
Відповідно до копій платіжних інструкцій, ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало на користь ТОВ «Мілоан» плату згідно з договором відступлення права вимог №08Т від 14.09.2021 (а.с.34-36).
Згідно з Витягом з Додатку до Договору факторингу № 08Т від 14.09.2021, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло від ТОВ «Мілоан» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 101407482 від 02.06.2021 у розмірі 20007,50 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 15007,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.13).
25.07.2025 року позивач направив відповідачу претензію щодо сплати вказаного боргу з зазначенням підстави набуття права вимоги, суму вимоги та порядку погашення вказаної вимоги (а.с.32)
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав учасників справи щодо здійснення всіх своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 2 ст. 77 ЦПК України). 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 2,3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Аналіз норм, встановлених в статті 367 ЦПК України, дає підстави зробити висновок, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами. Нові докази судом апеляційної інстанції приймаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Клопотання позивача про витребування доказів задоволенню не підлягає, оскільки не було предметом розгляду суду першої інстанції не містить обґрунтувань неможливості подання його до суду першої інстанції та інших поважних причин невирішення цього клопотання в суді першої інстанції.
Не подання такого клопотання про витребування доказів або притримування таких доказів до ухвалення рішення по суті спору та надання зазначеного клопотання вперше до суду апеляційної інстанції у відповідь на аргументи суду, відсутність посилання на ці докази у позові та відсутність обґрунтування щодо поважності пропуску позивачем строку на подання такого клопотання усувають відповідальність суду за незастосування частини 1 статті 84 ЦПК України, таку процесуальну поведінку суд апеляційної інстанції розцінює, як зловживання процесуальним правом, яке відповідно до ст. 44 ЦПК України є неприпустимим та порушує принцип рівності сторін, який є елементом принципу змагальності сторін, ст. 12 ЦПК України.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
З договору № 101407482 від 02.06.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс" та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Звертаючись до суду з позовом позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що у порушення умов укладеного між сторонами договору про споживчий кредит № № 101407482 від 02.06.2021, відповідач свої зобов`язання не виконує та має перед ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість у загальному розмірі 20007,50 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, в анкеті - заяві на кредит №101407482 від 02.06.2021 року відсутні докази підпису відповідача. 
Крім того, підписаний договір про споживчий кредит №101407482 від 02.06.2021 не містить інформації про номер картки, на яку за умовами договору мають бути перераховані кредитні кошти. Колегія суддів зауважує, що факт підписання відповідачем кредитного договору не свідчить про отримання ним коштів у кредит, які згідно з умовами договору мали бути перераховані на картковий рахунок.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості без його узгодження з іншою стороною є одностороннім документом, у справі відсутні докази, що цей розрахунок ґрунтується на реальних банківських операціях відповідачки, тому є безпідставним посилання апелянта на відсутність заперечень відповідача проти цього розрахунку, як доказ його належності та допустимості. Такий стандарт доказування є доречним лише у разі доведеності бухгалтерських даних про отримання відповідачкою кредитних коштів, які позивач використовував у своєму розрахунку, а таких доказів позивач всупереч свого процесуального обов`язку вчасно до суду не надав.
Згідно зі статтею 41 Закону України «Про Національний банк України» та частинами першою, другою статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.
Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, чинного на час виникнення спірних правовідносин, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.
Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.
Згідно з пунктом 5.4 цього Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Пунктом 5.6 вказаного Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 214/1423/15-ц (провадження № 61-8821св24).
Проте всупереч зазначеним нормам позивачем не надано до суду виписки з особового рахунку відповідача на підтвердження свої позовних вимог.
У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, сформульовано правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведений не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів: кредитним договором, меморіальним ордером, виписками з рахунку, заявами на переказ готівки.
До позовної заяви долучено копію платіжного доручення № 28268104 від 02.06.2021, підписаного представником ТОВ «Мілоан» та скріплене його печаткою, в якому зазначено Платник: ТОВ «Мілоан», Банк платника: ТОВ ФК Елаєнс, Отримувач: Чабан Андрей петрович, картка НОМЕР_3 , натомість даний документ не засвідчує факт перерахування відповідачу коштів, адже для підтвердження перерахування коштів отримувачу повинен містити відмітку банку про виконання цієї інструкції. Документ, з назвою «платіжне доручення №28268104» наданий позивачем у матеріали справи не відповідає первинному документу, який засвідчує або може засвідчувати надання коштів відповідачу за кредитним договором, інших квитанцій, довідок платіжних компаній, первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт перерахування ТОВ «Мілоан» коштів відповідачу, у матеріали справи не надано.
Доводи апелянта про те, що кредитні кошти були перераховані відповідачу відповідно до умов кредитного договору не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами.
З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів та інформації про належність відповідачу платіжної картки, підтвердження зарахування грошових коштів саме на картку ОСОБА_1 , та те що надані позивачем документи, які засвідчують укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Мілоан» не містять погодження напрямку перерахування коштів, номеру розрахункового або карткового рахунку на який необхідно було зарахувати кредитні кошти, колегія суддів приходить до висновку, що суд дійшов правильного висновку про не доведеність позовних вимог.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. 
Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - залишити без задоволення.
Рішення Новобаварського районного суду міста Харкова від 26 листопада 2025 року - залишити без змін
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий         О. Ю. Тичкова

Судді          Н.П. Пилипчук

Ю.М. Мальований