ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/114/26 Справа № 706/1305/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Школьна А. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 березня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі захисника Моспана В.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Христинівського райсуду Черкаської обл. від 24.11.2025 р., якою  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , грома-
дянина України, військовослужбовця,
проживає 
АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 185 КУпАП та на нього, із застосуванням ст. 36 КУпАП, накладено адмінстягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., - 
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 26.08.2025 р. о 23:27 год. в с. Розсішки по вул. Незалежності Уманського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем Dodge, р/номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та скоїв наїзд на паркан, чим порушив вимоги п. 12.1. ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Також, 26.08.2025 р. о 23:27 год. в с. Розсішки Уманського р-ну Черкаської обл. по вул. Незалежності ОСОБА_1 керував автомобілем Dodge, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Також, 26.08.2025 р. о 23:55 год. по вул. Незалежності в с. Розсішки Уманського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 на вимогу поліцейського надати особисті документи, щоб встановити його особу та назвати себе, перебуваючи в п`яному вигляді, намагався затіяти бійку з поліцейськими, чим не виконав законного розпорядження поліцейських, що передбачені п. 5 ч. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Моспан В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду та призначити адмінстягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.
Не оскаржує встановлені судом фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124 та 185 КУпАП, а звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідно до клопотання командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_1 проходить службу за контрактом з серпня 2022 р., є учасником бойових дій та інвалідом війни. Солдат ОСОБА_1 входить до складу мобільно-вогневої групи, яка на постійній основі здійснює виїзд на автотранспортних засобах для забезпечення охорони та оборони військових стратегічних об`єктів.
ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні адмінправопорушень, готовий понести матеріальне покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, безпосередньо автомобіль та право керування ним вкрай потрібні солдату ОСОБА_1 для проходження служби в ЗСУ.
Крім того, ОСОБА_1 притягується до адмінвідповідальності вперше, обставин які могли б бути визнані судом як такі, що обтяжують його відповідальність, в справі відсутні, його протиправні дії не задали будь-якої шкоди іншим особам, не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам, розкаюється у вчиненому і зробив для себе висновки про неможливість допущення ним аналогічних правопорушень в майбутньому за будь-яких обставин.
При призначенні адмінстягнення ОСОБА_1 просить суд застосувати стягнення нижче від найнижчої межі та застосувати положення п. 28 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, в якому роз`яснено що судам необхідно врахувати, що КУпАП не передбачає накладення адмінстягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми, тому згідно ст. 33 КУпАП основні та додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини, майнового стану та обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Призначення стягнення без позбавлення прав керування транспортними засобами буде сприяти дотриманню справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогам захисту основних прав людини. Така правова позиція апелянта узгоджується з постановою Черкаського апеляційного суду від 16.06.2023 р. (справа № 696/419/23).

ОСОБА_1 про дату і час судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення SMS-повідомлення у мобільний додаток Viber, яке він отримав на зазначений в апеляційній скарзі номер мобільного телефону, крім того його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє адвокат Моспан В.В., тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника ОСОБА_1 . 
Перевіривши матеріали справи про адмінправопорушення, заслухавши захисника Моспана В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити та пом`якшити призначене адмінстягнення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, дослідивши долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом подій, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254 - 256 КУпАП.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, які не оспорюються в апеляційній скарзі, тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.
Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адмінправопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Питання щодо адмінвідповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.
Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.
Згідно ст. 1512 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
В п. 2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - « адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);
- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).
В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:
- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);
- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).
В ч. 2 п. 3.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
В ч. 4 п. 4.2 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що посутній аналіз наведених норм МК України і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений ч. 2 ст. 61 Конституції України.
В ч. 2 та 3 п. 4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому унормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.
Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
В п. 4.5 Рішення Конституційний Суд України визначив, що позбавлення оспорюваним приписом ст. 485 МК України суб`єкта накладення адмінстягнення (митного органу) можливості індивідуалізації адмінстягнення з урахуванням усієї сукупності обставин справи, на думку Конституційного Суду України, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 МК України та не створює належного законодавчого підґрунтя для застосування домірних заходів до порушника митних правил.
Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абз. 2 ст. 485 МК України суперечить ч. 2 ст. 61 Конституції України.
З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним ґрунтовно розглянути доводи апеляційної скарги захисника про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.
При призначенні стягнення суд апеляційної інстанції зважає на визнання ОСОБА_1 своєї провини та щире каяття у вчиненні адмінправопорушень, вважає пом`якшуючими обставинами те, що ОСОБА_1 притягується до адмінвідповідальності вперше, також той факт що останній проходить службу у ЗСУ з серпня 2022 р., є учасником бойових дій та інвалідом війни та входить до складу мобільної вогневої групи, яка на постійній основі здійснює виїзд на автотранспортних засобах для забезпечення охорони та оборони військових стратегічних об`єктів ( а. пр. 121).
Обставин, що обтяжують відповідальність за адмінправопорушення під час апеляційного перегляду не встановлено.
Суд апеляційної інстанції приймає до уваги клопотання командира ВЧ НОМЕР_2 ( а. пр. 122) про те, що солдат ОСОБА_1 проходить службу у ЗСУ з серпня 2022 р., входить до складу мобільно-вогневої групи, яка на постійній основі здійснює виїзд на автотранспортних засобах для забезпечення охорони та оборони військових стратегічних об`єктів, а тому право керування автомобілем солдату ОСОБА_1 вкрай необхідне для проходження військової служби в ЗСУ, оскільки відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого військового обов`язку по захисту держави, тому апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, тому що апеляційний суд застосовує не принцип аналогії закону, а рішення Конституційного Суду України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Христинівського райсуду Черкаської обл. від 24.11.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 185 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Скасувати постанову Христинівського райсуду Черкаської обл. від 24.11.2025 р. стосовно ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а в іншій частині постанову суду залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника Моспана В.В. - задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя       Белах А.В.