Справа № 375/124/26
Провадження № 1-кп/375/95/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року селище Рокитне 

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області обвинувальний акт від 16 січня 2026 року та угоду про визнання винуватості від 16 січня 2026 року у кримінальному провадженні №12025111250000292, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 листопада 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, українця, із базовою загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не депутата, не адвоката, на утриманні неповнолітніх дітей немає, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 КК України, 

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , 
потерпілого ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

1 жовтня 2025 року близько 12 год 00 хв АДРЕСА_1 , на території Ольшаницького психоневрологічного пансіонату, ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_3 з проханням зняти в банкоматі грошові кошти з його банківського рахунку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , вказавши пін-код доступу. Після чого ОСОБА_3 пішов на територію військової частини НОМЕР_3 , що розташована в АДРЕСА_1 ,та зняв 1 жовтня 2025 року о 16 год 26 хв з банківського рахунку грошові кошти в сумі 1 000 грн для подальшої передачі ОСОБА_5 . 

Після чого, 1 жовтня 2025 року о 16 год 27 хв ОСОБА_3 , перебував поряд з банкоматом АТ «Ощадбанк», що за адресою: в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , та маючи при собі та завідомо знаючи пін-код до попередньо наданої йому ОСОБА_5 банківської карти № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , обладнаної технологією безконтактної оплати, держателем якої є ОСОБА_5 . 
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами з банківської карти ОСОБА_5 . 
Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указом Президента України № 478/2025 від 14 липня 2025 року, керуючись корисливим мотивом, використовуючи раніше отриману від ОСОБА_5 банківську карту № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської карти АТ «Ощадбанк», а саме ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , через банкомат, шляхом використання банківської карти № НОМЕР_1 , ввівши попередньо відомий йому пін-код здійснив зняття грошових коштів в сумі 5 000 грн, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 5 000 грн. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.
Також встановлено, що 1 жовтня 2025 року близько 12 год 00 хв АДРЕСА_1 на території Ольшаницького психоневрологічного пансіонату, ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_3 з проханням зняти в банкоматі грошові кошти з його банківського рахунку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , вказавши пін-код доступу. Після чого ОСОБА_3 пішов на території військової частини НОМЕР_3 , що розташована в АДРЕСА_1 та зняв з банківського рахунку грошові кошти в сумі 1 000 грн, та повернув банківську карту власнику ОСОБА_5 , яку останній поклав в присутності ОСОБА_3 до своїх особистих речей.
2 жовтня 2025 року близько 14 год, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи на території Ольшаницького психоневрологічного пансіонату, що в с. Ольшаниця, Білоцерківського району Київської області, що на вул. Лісовій, 8В, зайшов до кімнати ОСОБА_5 та скориставшись його відсутністю, попередньо знаючи, що в речах останнього знаходиться платіжна карта АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , обладнана безконтактним банківським розрахунком, знаючи пін-код доступу до картки у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на викрадення даної банківської карти. 
Реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на незаконне викрадення платіжної картки, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та те, що ОСОБА_5 був відсутній у своїй кімнаті, діючи з корисливого мотиву, направленого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку належної останньому платіжної карти АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , обладнаної безконтактним банківським розрахунком, витягши її з речей ОСОБА_5 . 
Після цього ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та утримуючи при собі вищевказаний офіційний документ, розпорядився ним на власний розсуд. 
ОСОБА_3 обвинувачується у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України.
Не зупиняючись на вчиненому, 2 жовтня 2025 року о 16 год 30 хв ОСОБА_3 , перебував поряд з банкоматом АТ «Ощадбанк», що за адресою: в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , та маючи при собі та завідомо знаючи пін-код до попередньо викраденої ним банківської карти № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , обладнаної технологією безконтактної оплати, держателем якої є ОСОБА_5 . 
В цей час у ОСОБА_3 виник повторний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами з банківської карти ОСОБА_5 . 
Реалізовуючи свій продовжуваний злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указом Президента України № 478/2025 від 14 липня 2025 року, керуючись корисливим мотивом, використовуючи раніше викрадену банківську карту № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської карти АТ «Ощадбанк», а саме ОСОБА_5 , через банкомат, шляхом використання банківської карти № НОМЕР_1 , ввівши попередньо відомий йому пін-код здійснив зняття грошових коштів в сумі 10 000 грн, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 10 000 грн. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.
16 січня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні – прокурор Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника – адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 та частиною 1 статті 357 КК України, та сторони погодили покарання, а саме за частиною 1 статті 357 КК України – 1 (один) рік обмеження волі, за частиною 4 статті 185 КК України – у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі статті 75 КК України. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненому розкаявся, підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор, обвинувачений, захисник та потерпілий просили суд затвердити угоду про визнання винуватості на умовах, викладених в угоді. 
Отже, допитавши обвинуваченого, вислухавши доводи прокурора та думку обвинуваченого, захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості та перевіривши її на відповідність вимогам КПК та КК України, суд дійшов наступного висновку.
Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, шкода в яких завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Суд визнає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, тому кваліфікує його дії за частиною 1 статті 357 КК України – викрадення офіційного документу та за частиною 4 статті 185 КК України – як крадіжка, таємне викрадення чужого майна. 
Укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам статті 469, статті 472 КПК України, обвинувачений розуміє викладені в частині 4 статті 474 КПК України обставини, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони повністю усвідомлюють її зміст.
Судом встановлено, що умови укладеної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також те, що обвинувачений на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовність нести покарання за вчинене, а також активне сприяння розкриттю злочину. 
Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною 1 статті 357 та частинами 4 статті 185 КК України, за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, а саме за частиною 1 статті 357 КК України – 1 (один) рік обмеження волі, за частиною 4 статті 185 КК України – у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі статті 75 КК України. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на залучення експерта відсутні. 
Запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України. 
Керуючись статтями 100, 314, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 січня 2016 року між прокурором у кримінальному провадженні – прокурор Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника – адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №12025111250000292, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 КК України та частиною 4 статті 185 КК України. 
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 КК України та частиною 4 статті 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, а саме за частиною 1 статті 357 КК України – 1 (один) рік обмеження волі, за частиною 4 статті 185 КК України – у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. 
На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі статті 75 КК України. 
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. 
Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: дві платіжні квитанції "Ощадбанк", які поміщено до спец. пакету NPU 6088478 та передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що за адресою: вул. Заводська, 3 у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області - повернути потерпілому. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику. 

Суддя ОСОБА_8