Справа № 359/10237/25
Провадження № 2/373/329/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
23 березня 2025 року        м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області 
під головуванням судді     Свояк Д.В.,
за участі секретарки     Хоменко Н.І.
розглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
Представник позивача звернувся до суду з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №141292 від 25.04.2018 в розмірі 19395,63 грн; стягнути з відповідачки понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою укладено договір про надання фінансового кредиту №141292, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 3500,00 грн.
Відповідно до договору факторингу №1 від 12.04.2018, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»), до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 
06.12.2028 укладено додаткову угоду №9 за умовами якої право вимоги до боржників у тому числі і до відповідачки перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»).
Проте, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, через що утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 19395,63 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 3500,00 грн, заборгованість за відсотками – 1890,00 грн, пеня та штрафи – 9430,00 грн, інфляційні втрати за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 – 3240,61 грн, 3% річних за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 – 1335,02 грн.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: 
Ухвалою суду від 24.10.2025 відкрито провадження в цій справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
Ухвалою суду від 27.02.2026 у справі призначено судове засідання.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату розгляду справи повідомлені, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення суду не заперечує.
У зв`язку з цим, відповідно до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.
Судом встановлено наступні обставини:
25.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою був укладений договір про надання фінансового кредиту №141292, відповідно до умов якої відповідачці надано кредит у розмірі 3500,00 грн шляхом переказу на банківський рахунок відповідачки, строком на 30 днів, зі сплатою 0,01% за кожен день користування кредитом. 
Копія графіку розрахунків додана до позову.
До позову додані копії довідки ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №5741-ВП від 30.07.2025 та довідки ТОВ «Авентус Україна» №7562/24-Е від 08.08.2025 про перерахування через платіжний сервіс «WayForPay» коштів відповідачці відповідно до умов кредитного договору №141292 від 25.04.2018.
Як вбачається з копії договору факторингу №1 від 12.04.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантії» та ТОВ «Авентус Україна», останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.
До позову додані копії додаткової угоди №9 від 06.12.2018, витягу з реєстру права вимоги №10 від 06.12.2018, наказу №55-к від 25.07.2024 про зміну назви.
У матеріалах справи відсутні повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачці такого повідомлення.
Відповідно до наданих позивачем розрахунку заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 14820,00 грн, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3500,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 1890,00 грн, пеня та штрафи 9430,00 грн.
Крім того, у позові здійснено розрахунок за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 інфляційних втрат у розмірі 3240,61 грн та 3% річних у розмірі 1335,02 грн.
Норми права, застосовані судом:
Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі і на умовах встановлених договором.
Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Частинами 1 – 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінка аргументів сторін, доказів. 
При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» де зазначено, що нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.
За результатом оцінки доказів суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження укладення кредитного договору №141292 від 25.04.2018, загальна вартість кредиту становить 5390,00 грн, з яких: 3500,00 грн сума кредиту за договором, 1890,00 грн проценти за користування кредитом.
Судом встановлено, що уклавши договір про надання фінансового кредиту №141292, відповідачка прийняла умови надання всіх послуг, зокрема, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність.
Позивач просить стягнути з відповідачки пеню та штрафи в розмірі 9430,00 грн.
Разом з тим, у позовній заяві не зазначено, за який період та на яких підставах договору позивач просить стягнути штрафні санкції. При цьому, наразі є чинними приписи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Додана до позову картка обліку Договору (розрахунок заборгованості) підписана директором ТОВ «Авентус Україна», що не є стороною у справі. При цьому, зазначена картка не є доказом наявності обставин, на які посилається позивач.
За таких обставин, зважаючи на диспозитивність цивільного судочинства, вимога про стягнення з відповідачки пені та штрафів у розмірі 9430,00 грн не підлягає задоволенню.
Беручи до уваги зазначене, за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 інфляційні втрати позивача становлять 1178,60 грн, 3% річних за прострочення грошового зобов`язання становить 485,54 грн.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Він Фінанс» підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». 
Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 19395,63 грн. 
Оскільки, суд частково задовольняє вимоги – на суму 7054,14 грн, що становить 36 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 872,06 грн (2422,40:100 х 36%) судових витрат.
Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу, яка становить 5000,00 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу до заяви долучено копії договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024, додаткової угоди до договору, акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 21.08.2025, детального опису робіт, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
За результатом оцінки доказів суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, що лише на 328 грн менше за місячний прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідатимуть критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. 
Керуючись ст. 263 – 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором №141292 від 25.04.2018 в розмірі 7054 (сім тисяч п`ятдесят чотири) гривні 14 копійок, з яких: основний борг у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, відсотки за користування кредитними коштами 1890 (одна тисяча вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок, інфляційні втрати 1178 (одна тисяча сто сімдесят вісім) гривень 60 копійок, 3% річних 485 (чотириста вісімдесят п`ять) гривень 54 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» судові витрати в розмір 3872 (три тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 06 копійок, а саме: судовий збір в розмірі 872 (вісімсот сімдесят дві) гривні 06 копійок; витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», ЄДРПОУ 38750239, місцезнаходження: вул. Сікорського, 8, м. Київ, 04112;
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. В. Свояк