П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/9043/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В. Дата і місце ухвалення: 21.11.2025р., м. Миколаїв 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.
при секретарі – Гудзікевич Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУНП в Миколаївській області, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Миколаївській області №1663 від 18.06.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області та вжиття заходів дисциплінарного впливу» в частині відносно ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Миколаївській області №711 о/с від 21.08.2024р. «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;
- зобов`язати ГУНП в Миколаївській області поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 Баштанського районного відділу поліції з дати звільнення;
- стягнути з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 2017 року він проходив службу в органах внутрішніх справ, наказом ГУНП в Миколаївській області №56 о/с від 15.03.2017р. з 13.06.2023р. призначений на посаду поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 Баштанського районного відділу поліції. Наказом ГУНП в Миколаївській області №1663 від 18.06.2024р. до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог статей частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказів керівництва, пункту 1 розділу ІІ Правил, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, вимог частини першої статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» в частині використання службових повноважень та державного майна з метою одержання неправомірної вигоди. Зазначений наказ реалізовано наказом ГУНП в Миколаївській області №711 о/с від 21.08.2024р. Позивач зазначив про протиправність вказаних наказів, оскільки його вина у вчиненні кримінального правопорушення на час їх прийняття не доведена, службова перевірка належним чином не проведена, а її результати сфальсифіковані. Спірні накази прийняті без урахування принципу пропорційності та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи, а також на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 21.11.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про задоволення його позову у повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що в судове засідання 21.05.2025р. позивач в черговий раз не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. ОСОБА_1 стверджує, що 20.05.2025р. його представником через систему «Електронний суд» було подано клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні за наявними матеріалами без його участі та участі позивача. 
Також, апелянт посилається на те, що висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, базуються на матеріалах кримінального провадження №62024150010001133 від 13.05.2024р., хоча не зрозуміло на якій правовій підставі та яким саме працівникам кадрового забезпечення надано доступ до матеріалів досудового розслідування, щодо розголошення яких чинним КПК України встановлено заборону. Суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що сам по собі факт можливого отримання позивачем неправомірної вигоди підриває авторитет органів Національної поліції та набуває суспільного резонансу через створення негативної громадської думки, що завдало непоправної шкоди репутації й авторитету діяльності Національної поліції України. При цьому, судом залишено поза увагою, що жодне припущення саме по собі не може бути доказом вини особи. 
ОСОБА_1 стверджує, що в його діях немає складу дисциплінарного проступку, як і немає підстав для застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
ГУНП в Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність спірних наказу ГУНП в Миколаївській області №1663 від 18.06.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області та вжиття заходів дисциплінарного впливу» та №711 о/с від 21.08.2024р. «По особовому складу», оскільки в діях сержанта поліції ОСОБА_1 вбачається порушення вимог частини першої статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» в частині використання службових повноважень та державного майна з метою одержання неправомірної вигоди, а також статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», в частині не дотримання вимог Закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, що призвело до несвоєчасного виявлення та усунення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення. Такими діями (отримання неправомірної вимоги) позивач дискредитував звання поліцейського, тобто вчинив проступок, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. ОСОБА_1 , перебуваючи на службі в поліції, був зобов`язаний не допускати будь-яких дій чи зв`язків, які можуть ганьбити звання працівника поліції, підривати авторитет поліції або мати корисливий чи протиправний характер. Відповідач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що на час проведення службового розслідування у ОСОБА_1 було наявне діюче дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, оголошене наказом ГУНП від 13.11.2023р. №2445, що вказує на систематичність порушення ним службової дисципліни та відсутність бажання стати на шлях виправлення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 15.03.2017р. сержант поліції ОСОБА_1 , згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про Національну поліцію», виконував основні обов`язки поліцейського. 
Наказом ГУНП в Миколаївській області №429 о/с від 13.06.2023р. позивача призначено на посаду поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області. 
Наказом ГУНП від 08.05.2024р. №1282 «Про направлення працівників ГУНП в Миколаївській області до підрозділів Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області» сержанта поліції ОСОБА_1 з 09.05.2024р. по 07.06.2024р. направлено до Баштанського РВП у зв`язку із службовою необхідністю.
13.05.2024р. до ГУНП в Миколаївській області надійшла інформація щодо затримання працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, в рамках досудового розслідування у кримінальному проваджені за №62024150010001133 від 13.05.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Баштанського РВП сержанта поліції ОСОБА_1 за отримання неправомірної вигоди у сумі 15 000 грн. за не притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП мешканця м. Баштанка Миколаївської області (інформаційна довідка до ДГІ ДПЛ НПУ від 13.05.2024р. №695/43-2024). 
З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейськими дисциплінарних проступків, встановлення причин і умов їх вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарних проступків, наказом ГУНП в Миколаївській області від 14.05.2024р. №1329 призначене службове розслідування.
Наказом ГУНП в Миколаївській області від 14.05.2024р. №410 о/с та №411 о/с сержанта поліції ОСОБА_1 та сержанта поліції ОСОБА_2 відсторонено від виконання службових обов`язків (посади) на час проведення службового розслідування.
За наслідками проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейськими Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, затверджений начальником ГУНП в Миколаївській області 08.06.2024р.
У висновку службового розслідування зазначено, що 13.05.2024р. о 06:00 год., відповідно до записів книги нарядів №228 Баштанського РВП від 12.04.2024р. та журналу №206 реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю Баштанського РВП від 01.01.2024р., сержант поліції ОСОБА_1 спільно з поліцейським СРПП Баштанського РВП сержантом поліції ОСОБА_2 пройшовши цільовий інструктаж, в однострої, з табельною вогнепальною зброєю, спеціальними засобами та засобами індивідуального захисту, заступили на денне чергування до групи реагування патрульної поліції Баштанського РВП.
При цьому, 13.05.2024р., відповідно до записів книги №193 видачі-приймання майна, закріпленого за черговою частиною Баштанського РВП від 10.10.2023р. та журналу №192 від 14.10.2023р. обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, сержант поліції ОСОБА_2 отримав планшетний пристрій (інвентарний номер 101460206) та портативний відеореєстратор (інвентарний номер 181150169016/37).
Після цього, 13.05.2024 о 06:00 год. сержант поліції ОСОБА_2 , пройшовши передрейсовий інструктаж, здійснив виїзд на службовому автомобілі марки TOYOTA PRIUS, н/з НОМЕР_1 (на синьому фоні), який відповідно до наказу ГУНП від 31.01.2024р. №352 «Про закріплення за службовим автотранспортом працівників Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області», закріплений за вказаним поліцейським.
В подальшому, як встановлено працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, під час патрулювання сержантом поліції ОСОБА_2 та сержантом поліції Підзирайлом О.Ю. вулиць м. Баштанка, Миколаївської області на службовому автомобілі в останнього виник злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від мешканців вказаного населеного пункту.
Зокрема, о 07:45 год. сержант поліції ОСОБА_1 та сержант поліції ОСОБА_2 , перебуваючи при виконанні службових обов`язків та рухаючись на службовому автомобілі між вул. Космонавтів та вул. Василя Єршака у м. Баштанка Миколаївської області, зупинили транспортний засіб марки ВАЗ 21099 під керуванням мешканця м. Баштанка Миколаївської області ОСОБА_3 , 1984 року народження, та запросили водія до службового автомобіля під приводом перевірки документів.
Під час перевірки документів, сержантом поліції Підзирайлом О.Ю. повідомлено ОСОБА_3 про наявну підозру у тому, що він перебуває у стані сп`яніння, та запропоновано останньому пройти медичний огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_3 повідомив, що алкогольні напої або ж наркотичні речовини не вживав та готовий пройти медичне освідування у відповідному медичному закладі на території міста Баштанка Миколаївської області, так як приховувати йому нічого, однак на даний час є потреба прибути за місцем роботи для передачі ключів від службових транспортних засобів.
В свою чергу, сержант поліції ОСОБА_1 , реалізуючи намір, направлений на отримання неправомірної вигоди, створюючи умови, при яких ОСОБА_3 вимушений буде погодитись на надання неправомірної вигоди, спільно з сержантом поліції ОСОБА_2 почали рух службового автомобіля марки TOYOTA PRIUS, н/з НОМЕР_1 (на синьому фоні) у напрямку виїзду за межі м. Баштанка Миколаївської області.
На питання ОСОБА_3 , який перебував у салоні службового автомобіля, куди саме відбувається рух, сержант поліції ОСОБА_1 відповів, що до «Володарки» (народна назва медичного закладу - КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вулиця 2-га Екіпажна, 4). 
Під час руху службового автомобіля, сержант поліції ОСОБА_1 висунув ОСОБА_3 протиправну вимогу у наданні ним неправомірної вигоди в сумі 15 000 грн. за не ініціювання питання щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП та належного оформлення у процесуальний спосіб факту правопорушення.
Усвідомлюючи реальність загрози настання для себе негативних наслідків, ОСОБА_3 погодився на вимоги сержанта поліції ОСОБА_1 щодо надання неправомірної вигоди в сумі 15 000 грн. та повідомив, що таких коштів при собі не має, однак зможе надати зазначену суму до кінця дня після продажу автомобіля, на що сержант поліції ОСОБА_1 відповів згодою та ОСОБА_3 покинув салон службового автомобіля.
В цей же день ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, із відповідною заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Вказану інформацію працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, 13.05.2024р. о 12:20 год. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024150010001133 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.
В подальшому, 13.05.2024р. в період часу з 14:00 год. по 15:00 год. між ОСОБА_3 та сержантом поліції ОСОБА_1 , за ініціативи останнього, відбулись телефонні розмови, під час яких поліцейський з`ясовував чи зібрано кошти та о котрій годині ОСОБА_3 буде готовий їх надати. 
Окрім цього, о 15:30 год. сержантом поліції Підзирайлом О.Ю. призначено ОСОБА_3 зустріч біля готелю «Велес», який розташований по вул. Ярослава Мудрого у м. Баштанка Миколаївської області. 
По прибуттю ОСОБА_3 до визначеного сержантом поліції ОСОБА_1 місця, у службовому автомобілі марки TOYOTA PRIUS, н/з НОМЕР_1 (на синьому фоні), між ними виникла розмова, в ході якої сержант поліції ОСОБА_1 запитав ОСОБА_3 чи приніс він кошти. ОСОБА_3 пояснив, що автомобіль на даний час не продав та планує це зробити до 18:00 год. цього ж дня.
Сержант поліції Підзирайло О.Ю. висловив вимогу ОСОБА_3 передати грошові кошти в сумі 15 000 грн. в якості неправомірної вигоди на цьому ж місці о 18:00 год. 
ОСОБА_3 , діючи під контролем працівників ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, 13.05.2024р. о 18:00 год. прибув до місця між готелем «Велес», розташованого по вул. Ярослава Мудрого у м. Баштанка Миколаївської області, та магазином «Каршоп», розташованого по вул. Героїв Небесної Сотні у м. Баштанка Миколаївської області, де побачив транспортний засіб марки TOYOTA Rav-4, д/н НОМЕР_2 , в якому перебував сержант поліції ОСОБА_1 .
Сержант поліції Підзирайло О.Ю. запросив ОСОБА_3 до вказаного транспортного засобу, де між ними відбулась розмова, в ході якої, сержант поліції ОСОБА_1 запевнив останнього, що в нього не буде проблем, протокол про вчинення адміністративного правопорушення за статтею 130 КУпАП не складався та висунув вимогу ОСОБА_3 залишити неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 15 000 грн. на задньому сидінні авто.
ОСОБА_3 , виконуючи вимоги сержанта поліції ОСОБА_1 , поклав грошові кошти в сумі 15 000 грн. в якості неправомірної вигоди на заднє сидіння транспортного засобу марки TOYOTA Rav-4, д/н НОМЕР_2 , та покинув салон вказаного автомобіля. 
Сержант поліції ОСОБА_1 разом зі своєю знайомою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою підтримує дружні стосунки, вирушили за місцем її роботи, а саме: до аптеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, сержанта поліції ОСОБА_1 було затримано. 
Під час особистого обшуку ОСОБА_4 працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, виявлено та вилучено, серед іншого, предмети ззовні схожі на грошові кошти гривню, банкноти номіналом 1000 гривень у загальній кількості 8 одиниць із серійними номерами АГ7268490, ЕГ8404535, АЕ2966151, БМ2161352, БК8208653, ЯБ4786620, БМ5256018, ВС3255008.
Відповідно до протоколу освідування особи від 13.05.2024р., працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, проведено освідування сержанта поліції ОСОБА_1 , під час якого вилучено змиви з лівої та правої долоні вказаного поліцейського та зразок серветки, пропитаної спиртовим розчином. 
14.05.2024р. працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві затримано сержанта поліції Підзирайла О.Ю. у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України. 
В цей же день, слідчими ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, в рамках кримінального провадження №62024150010001133 від 13.05.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, сержанту поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення.
16.05.2024р. ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва сержанту поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 12.07.2024р., із можливістю звільнення з-під варти шляхом внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. 
17.05.2024р. сержантом поліції ОСОБА_1 внесено заставу у розмірі 242 240 грн. та останнього звільнено з тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Дисциплінарною комісією встановлено, що вказана подія набула значного суспільного резонансу серед населення, так як критичні публікації за вищевказаною подією викладені на сторінках наступних засобів масової інформації:
на веб-сторінці видання «Суспільне Миколаїв» у статті «На Миколаївщині поліцейського підозрюють у хабарництві»;
на веб-сторінці видання «Корбелов.инфо» у статті «Вимагав 15 тисяч за не притягнення до відповідальності п`яного за кермом: на Миколаївщині затримано поліцейського»;
на веб-сторінці видання «Преступности.НЕТ» у статті «На Миколаївщині поліцейського затримали за хабар у 15 тисяч гривень»;
на веб-сторінці видання «НовиниLIVE» у статті «До десяти років тюрми в обмін на 15 тисяч гривень – на Миколаївщині затримали поліцейського»;
на веб-сторінці видання «Новини N» у статті «Вимагав хабар у правопорушника: в Миколаївській області затримали поліцейського».
Вказані публікації призвели до значного суспільного резонансу, зниження позитивного іміджу поліції, зневаги населення до поліції, зниження авторитету та довіри громадян до Національної поліції України. 
В ході проведення службового розслідування, 24.05.2024р. сержанту поліції ОСОБА_1 запропоновано надати письмове пояснення з приводу вказаних подій та виявлених фактів порушення ним службової дисципліни, на що останній посилаючись на статтю 63 Конституції України в категоричній формі відмовився, про що складено акт про відмову останнього від надання пояснення.
Окрім цього, 07.06.2024р. в ході службового розслідування членами дисциплінарної комісії опитано сержанта поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що громадянин ОСОБА_3 йому не знайомий та він не пам`ятає чи зупиняв його 13.05.2024р. спільно з сержантом поліції ОСОБА_1 .
Однак, згідно інформації, наданої управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Миколаївської області, сержант поліції ОСОБА_2 (авторизований користувач з логіном MKOVD06_62) 13.05.2024р. в період часу з 06:00 год. по 17:00 год., здійснював два входи за допомогою планшетного пристрою (інвентарний номер 101460206) з ІР адресою НОМЕР_3 , а саме о 06:47:59 та о 12:49:31. За вказаний проміжок часу сержантом поліції ОСОБА_2 здійснено два пошукові запити відносно ОСОБА_3 за критеріями «”fm”: “БУЛИКА”, “im”: “ВІТАЛІЙ”, “ot”: “АНАТОЛІЙОВИЧ”, “gr”: “1984”» о 07:48 та о 09:58.
Відповідно до посадової інструкції від 11.05.2024р. №6395/64-2024, сержант поліції ОСОБА_1 відповідає за невиконання або неналежне виконання нормативних документів НПУ, законних наказів, доручень, вказівок керівництва ГУНП області, та покладених цією посадовою інструкцією обов`язків, порушення, скоєні в процесі своєї діяльності, в межах, встановлених чинним трудовим, адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством, неправомірне використання наданих службових повноважень, а також використання їх в особистих цілях.
Враховуючи наведене, дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність в діях сержанта поліції ОСОБА_1 порушення вимог частини першої статті 22 Закону України «Про запобігання корупції», в частині використання службових повноважень та державного майна з метою одержання неправомірної вигоди, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», в частині не дотримання вимог Закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, що призвело до несвоєчасного виявлення та усунення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.
Сержант поліції ОСОБА_1 своїми умисними діями, скоїв дисциплінарний проступок під час дії на території України воєнного стану та посиленого варіанту несення служби.
У висновку службового розслідування дисциплінарна комісія зазначила, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, є такими, що підтвердилися. 
За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, в частині обов`язку бути вірним Присязі поліцейського, знати закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», в частині обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, пункту 1 розділу ІІ Правил, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, в частині обов`язку поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, неухильно дотримуватись обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію» та іншими актами законодавства України, вимоги пунктів 2.20, 2.29 розділу 2 тимчасової посадової інструкції поліцейського СРПП Баштанського РВП сержанта поліції Підзирайла О.Ю. від 11.05.2024р. №6395/64-2024 щодо обов`язку сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформування його про виявлені порушення, неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України (обмежень та заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, організаційно-розпорядчими актами законодавства України, організаційно-розпорядчих документів (наказів, доручень) керівництва поліції, виданих на виконання Закону України «Про запобігання корупції»), вимог частини першої статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» в частині використання службових повноважень та державного майна з метою одержання неправомірної вигоди, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», в частині не дотримання вимог Закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VII, керуючись пунктом 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022р. №507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», враховуючи неналежну попередню поведінку, наявність діючого дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», оголошеного наказом ГУНП від 13.11.2023р. №2445, вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення та систематичне, неодноразове порушення службової дисципліни, дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність підстав для застосування до поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 
Наказом ГУНП в Миколаївській області №1663 від 18.06.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області та вжиття заходів дисциплінарного впливу» до поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 
Зазначений наказ реалізовано наказом ГУНП в Миколаївській області №711 о/с від 21.08.2024р. «По особовому складу», яким сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». 
Не погоджуючись з правомірністю наказів ГУНП в Миколаївській області №1663 від 18.06.2024р. в частині застосування до сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та №711 о/с від 21.08.2024р. про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.
Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що обставини, встановлені службовим розслідуванням, щодо отримання неправомірної вигоди поліцейським з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції № 1 Баштанського РВП сержантом поліції ОСОБА_1 у сумі 15000 грн. за не притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП мешканця м. Баштанка Миколаївської області, є такими, що підривають авторитет національної поліції України, особливо з урахуванням широкого суспільного резонансу описаних подій. При цьому, суд звернув увагу на те, що ані під час службового розслідування, ані в позовній заяві позивач не заперечував самого факту незаконного отримання грошей. Суд зазначив, що в ході службового розслідування дисциплінарна комісія ГУНП в Миколаївській області не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, яке здійснюється в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, а лише перевіряла дотримання позивачем вимог, що пред`являються до поліцейських та наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Крім того, суд зауважив, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в їх задоволенні виходячи з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015р. №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
За правилами статті 24 Закону №580-VIII виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом.
У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони покладено на органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Пунктами 8, 14 частини першої статті 22 Закону №580-VIII передбачено, що керівник поліції: скасовує повністю чи в окремій частині акти територіальних органів поліції; приймає у визначеному порядку рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частинами першою, другою, третьою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року по справі №320/3085/20 зазначив, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.
Порушення моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 14.03.2023р. по справі №320/1206/21, від 10.04.2023р. по справі №520/5143/21.
Поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органу поліції.
Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179 (далі - Правила №1179) поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Відповідно до розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (абз. 2 п. 1); професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами (абз 3 п.1);
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).
Пунктом 1 Розділу V Порядку №893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
В п.4 Розділу V Порядку №893 зазначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно п.7 Розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
В п. 2 Розділу VІ Порядку №893 зазначено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. (п. 1 Розділу VІІ Порядку № 893).
Положеннями ст.77 Закону №580-VIII визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського. Так, п.6 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Аналізуючи вищенаведені положення законодавства в їх сукупності колегія суддів звертає увагу, що притягненню поліцейського до відповідальності передує проведення службового розслідування на підставі своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях. 
Спірні правовідносини в справі зумовлені застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення вимог ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, в частині обов`язку бути вірним Присязі поліцейського, знати закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, а також частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу ІІ Правил, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, пунктів 2.20, 2.29 розділу 2 тимчасової посадової інструкції поліцейського СРПП Баштанського РВП сержанта поліції Підзирайла О.Ю. від 11.05.2024р. №6395/64-2024 щодо обов`язку сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформування його про виявлені порушення, неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України (обмежень та заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, організаційно-розпорядчими актами законодавства України, організаційно-розпорядчих документів (наказів, доручень) керівництва поліції, виданих на виконання Закону України «Про запобігання корупції»), вимог частини першої статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» в частині використання службових повноважень та державного майна з метою одержання неправомірної вигоди, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», в частині не дотримання вимог Закону та загальновизнаних етичних норм поведінки.
Як вже зазначалося колегією суддів, за змістом висновку службового розслідування, підґрунтям поставлених позивачеві у провину порушень службової дисципліни стало вчинення дій, що підривають авторитет поліції, що виразилося в отриманні неправомірної вигоди в сумі 15 000,00 грн. за не оформлення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за статтею 130 КУпАП, що набуло суспільного розголосу.
14.05.2024р. працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві затримано сержанта поліції Підзирайла О.Ю. у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України. 
В цей же день, слідчими ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, в рамках кримінального провадження №62024150010001133 від 13.05.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, сержанту поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення.
16.05.2024р. ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва сержанту поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 12.07.2024р., із можливістю звільнення з-під варти шляхом внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, базуються на матеріалах кримінального провадження №62024150010001133 від 13.05.2024р., в якому вина ОСОБА_1 не доведена. Суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що сам по собі факт можливого отримання позивачем неправомірної вигоди підриває авторитет органів Національної поліції та набуває суспільного резонансу через створення негативної громадської думки, що завдало непоправної шкоди репутації й авторитету діяльності Національної поліції України. При цьому, судом залишено поза увагою, що жодне припущення саме по собі не може бути доказом вини особи. 
Надаючи правову оцінку таким доводам апелянта колегія суддів зазначає наступне.
У спірних правовідносинах відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки поліцейських, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції.
У цьому аспекті варто зауважити, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції та її працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.
Колегія суддів враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Тому, виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які підривають авторитет працівника поліції чи носять корисливий або протиправний характер.
Водночас, законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.
Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом, що затверджується законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. Наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2022 року та від 14 березня 2023 року у справах №120/8381/20-а та №320/1206/21 відповідно.
У спірних правовідносинах позивача звільнено не за підозру у вчиненні злочину, а за порушення службової дисципліни, яке знайшло своє підтвердження проведеним службовим розслідуванням та матеріалами справи.
Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. 
Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.
У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням позивача з посади за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто з підстав реалізації дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
Пункт 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції, слідує, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. 
Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»).
Акцентуючи увагу на тому, що Закон України «Про Національну поліцію» виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не варто ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме: невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Колегія суддів зауважує, що мотиви, якими позивач керувався при спілкуванні з водієм ОСОБА_3 щодо отримання коштів, мета їх отримання, наявність у такому спілкуванні ознак вимагання (примусу) тощо підлягають встановленню та перевірці слідчими та судовими органами для надання таким обставинам належної правової кваліфікації та з`ясування складу кримінального правопорушення.
Водночас, вони не впливають на встановлення факту дисциплінарного проступку, оскільки, вимоги до бездоганної поведінки та спілкування поліцейського поширюються на всі його дії (бездіяльність) як у робочий, так і у поза робочий час. Мета службового спілкування та вчинки поліцейського не можуть суперечити інтересам служби, принижувати честь особи, сприяти можливості уникнення відповідальності за допущені порушення.
Такі порушення дискредитують звання поліцейського та знижують рівень довіри як громадськості, так і колег до правоохоронних органів.
Відсутність вироку суду про визнання ОСОБА_1 винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. 
Зокрема в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.
Оскільки предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни, що набуло суспільного розголосу, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дисциплінарна комісія діяла в межах установленої законом компетенції, правомірно використала відомості, необхідні для здійснення своїх повноважень, надала оцінку тільки фактам, які можуть свідчити про наявність або відсутність у діях поліцейського складу дисциплінарного проступку та про ступінь його вини, та використала установлені факти для прийняття оскаржуваних наказів.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, вчинений позивачем проступок, який проявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, тобто проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.
Варто зазначити, що ані під час службового розслідування, ані в позовній заяві і апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факту незаконного отримання коштів.
У постанові від 23 листопада 2023 року у справі №420/14443/22 Верховний Суд зазначив, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
В ході проведення службового розслідування, 24.05.2024р. сержанту поліції Підзирайлу О.Ю. запропоновано надати письмове пояснення з приводу подій та виявлених фактів порушення ним службової дисципліни, на що останній відмовився посилаючись на статтю 63 Конституції України.
Зазначене, на думку колегії суддів, вказує на перешкоджання позивачем встановленню всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та проведенню повного та об`єктивного службового розслідування. Також, наведене свідчить про не сприяння проведенню службового розслідування з боку сержанта поліції ОСОБА_1 та небажання останнього щиро визнати допущені ним порушення службової дисципліни, або спростувати їх шляхом надання пояснень.
Письмові пояснення порушника службової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.
При вирішенні спору колегія суддів враховує, що суттєвою обставиною, за якої вчинений дисциплінарний проступок, є той факт, що Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на теперішній час, тобто той стан, коли з 24.02.2022р. на співробітників поліції покладено виконання своїх функціональних обов`язків, так і додаткових повноважень і завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України. Український народ розраховує на те, що поліцейські, як представники держави, будуть сумлінно виконувати свої обов`язки.
З метою нормалізації обстановки в державі, забезпечення захисту та охорони державного кордону, протидії злочинності, підтримання громадської безпеки та порядку, створення умов для належного функціонування органів державної влади, місцевого самоврядування та інших інститутів громадського суспільства, запобігання спробам захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу шляхом насильства, особовий склад Національної поліції було переведено на посилений варіант несення служби з 24.02.2022р.
Під час дії воєнного стану до працівника поліції висунуті більш жорсткі вимоги щодо дотримання службової дисципліни та безпосередньо здійсненні своєї службової діяльності.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність обставин, що стали наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та про правомірність притягнення поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому.
А відтак, підстави для скасування спірних наказів та поновлення позивача на посаді із виплатою на його користь середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу – відсутні. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року колегія суддів не вбачає. 
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що 20.05.2025р. його представником через систему «Електронний суд» було подано клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні за наявними матеріалами без його участі та участі позивача, в той час як при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що в судове засідання 21.05.2025р. позивач в черговий раз не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. 
Зазначеним обставинам колегією суддів надано правову оцінку в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025р., якою скасовано ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, та направлено справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 17 лютого 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова
Судді: А.І. Бітов
О.В. Лук`янчук