ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 квітня 2026 року 	Справа № 160/1818/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,- 

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить суд: 
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), які полягають у взятті на військовий облік військовозобов`язаних (у поновленні на військовому обліку) ОСОБА_2 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та у внесенні відповідних відомостей (даних) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яка полягає у невнесенні за заявою від 03.11.2025 р. (отримана відповідачем 05.11.2025р.) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей (даних) про проходження ОСОБА_3 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 01.07.2003р. медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту «а» частини 5 статті 37 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 01.07.2003 р.); 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості (дані) про проходження ОСОБА_3 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 01.07.2003 р. медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту «а» частини 5 статті 37 Закону України від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 01.07.2003 р.); 
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка полягає у невнесенні за заявою від 10.11.2025 р. (отримана відповідачем 12.11.2025 р.) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей (даних) про проходження ОСОБА_3 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 01.07.2003 р. медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту «а» частини 5 статті 37 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 01.07.2003 р.); 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості (дані) про проходження ОСОБА_3 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 01.07.2003 р. медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту «а» частини 5 статті 37 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 01.07.2003 р.);
судовий збір з відповідачів на користь позивача не стягувати.
Ухвалою суду від 02.02.2026 року позов залишено без руху.
Ухвалою суду від 16.02.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 16.02.2026 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- відомості/інформацію щодо підстав внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку позивача та ким саме (відповідач 1/відповідач 2);
- звернення позивача із заявами та пакетом документів про зняття його з обліку; 
- відомості щодо визнання позивача непридатним до військової служби/постанова ВЛК;
- відомості/інформацію де саме позивач перебуває на військовому обліку у відповідача 1 чи відповідача 2; 
- відомості/інформацію щодо місця реєстрації позивача; 
- усі наявні докази щодо суті спору.
03.03.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 подали відзив на позовну заяву позивача. 
09.03.2026 року позивачем до суду подана письмова відповідь на відзив.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 09.04.2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в липні 2003 року під час перебування на військовій службі у встановленому законом порядку позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (ВЛК) та був визнаний непридатним до військової служби. 
Постанова ВЛК була виконана – позивача звільнили з військової служби та виключили з військового обліку військовозобов`язаних.
Вказує про те, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів наразі міститься інформація про те, що позивач перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата взяття на облік –06.02.2009 р., хоча на військовий облік він не вставав (не повинен був братися на військовий облік) і на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра ніколи не проживав (не працював, не навчався тощо). 
Вказує, що з 1999 року по теперішній час має зареєстроване місце проживання на території Індустріального району м. Дніпра. 
Відомостей про проходження медичного огляду ВЛК, визнання його непридатним до військової служби та про виключення з військового обліку Реєстр не містить. 
Вказує, що у листопаді 2025 р. особисто письмово звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 та просив виправити недостовірні відомості про мене, що містяться в Реєстрі. 
Індустріальний РТЦК у відповідь на заяву спрямував до 
ІНФОРМАЦІЯ_7 своїм листом відмовив у внесенні відомостей до Реєстру.
Відомості про в Реєстрі так і не були виправлені.
Вказує, шо з наказу Міністерства оборони України від 20.05.2016 р. №270 «Про затвердження переліків органів військового управління, в яких передбачено посади державної служби» слідує, що ТЦК є органами військового управління.
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_8 є органами військового управління - суб`єктами владних повноважень у спірних правовідносинах.
Вказує, про те, що мав право звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_9 як до органу ведення Реєстру з мотивованою заявою в порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 9 № 1951-VIII, а також як до органу військового управління, відповідального за ведення військового обліку на території Індустріального району м. Дніпра, де я з 1999 року по теперішній час маю зареєстроване місце проживання. Саме цей РТЦК (РВК) виключав його з військового обліку. 
Також вважає, що мав право звернутися і до ІНФОРМАЦІЯ_5 як до органу ведення Реєстру з мотивованою заявою в порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 9 №1951-VIII, оскільки наразі згідно даним Реєстру позивач перебуває на обліку.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно п.1. статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року №1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: звертатися до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо виправлення недостовірних відомостей Реєстру. 
Згідно до п. 8 Положення завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. 
Вказують про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не має можливості вносити будь-які зміни до військово-облікових даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2

Ухвалою суду від 16.02.2026 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ухвалою суду від 16.02.2026 року, відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву позивача по справі. 
Відповідачем отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи. 
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

V.ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 , є громадянином України та з 24.06.1999 р. зареєстрований в АДРЕСА_1 ).
Встановлено, що позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 .
23.10.2002 року ІНФОРМАЦІЯ_11 був документований військовим квитком НОМЕР_4 та призваний на строкову військову службу. 
Військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_5 . Під час проходження військової служби позивач захворів та командиром військової частини був направлений на медичний огляд ВЛК НОМЕР_6 Центрального військового клінічного госпіталю ( АДРЕСА_2 ).
Постановою ВЛК 411 Центрального військового клінічного госпіталю ( АДРЕСА_2 ) від 01.07.2003 р. позивача було визнано «Непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку».
01.07.2003 року ВЛК 411 Центрального військового клінічного госпіталю ( АДРЕСА_2 ) склала Свідоцтво про хворобу № 1005, затверджене 02.07.2003 р. 15 Військово- лікарською комісією Міністерства оборони України, згідно якого позивача на підставі пункту «б» статті 13, пункту «в» статті 38 графи II Розкладу хвороб (Додаток № 1 до наказу Міноборони України №2 від 04.01.1994 р., в редакції наказу № 207 від 12.07.1999 р.) визнано «Непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку», «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби». 
03.07.2003 року на підставі вказаного свідоцтва про хворобу позивач був звільнений з військової служби. 
Отже, у липні 2003 року під час перебування на військовій службі у встановленому законом порядку позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (ВЛК) та був визнаний непридатним до військової служби.
Таким чином, позивача звільнено з військової служби та виключено з військового обліку військовозобов`язаних.
У військовому квитку було зроблено запис про звільнення з військової служби, але допущено описку в даті звільнення - замість «03.07.2003» зазначено - «03.07.2007». 
07.07.2003 року по прибуттю з військової частини позивач був взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_11 та у той самий день виключений з військового обліку. 
Відомості про проходження мною медичного огляду та постанову ВЛК були внесені ІНФОРМАЦІЯ_11 до військового квитка з відміткою про виключення з військового обліку.
Однак, у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів наразі міститься інформація про те, що позивач перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_12 , дата взяття на облік - 06.02.2009 року. 
Також, у мобільному застосунку «Резерв+» (встановлення та використання цього додатку не є обов`язковим) позивач сформував військово- обліковий документ в електронній формі (е-ВОД), який має відображати окремі відомості (дані), внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі - Реєстр), згідно якого встановлено, що в реєстрі містяться відомості про те, що позивач перебуває на військовому обліку за категорією «військовозобов`язаний» в ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата взяття на облік - 06.02.2009 року. Відомостей про проходження медичного огляду ВЛК, визнання позивача непридатним до військової служби та про виключення з військового обліку Реєстр не містить. 
Реєстр також містить відомості про порушення позивача правил військового обліку. 
03.11.2025 р. засобами поштового зв`язку позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_9 та одночасно до ІНФОРМАЦІЯ_5 , із заявами в яких просив внести до Реєстру відомості (дані) про проходження 01.07.2003 р. медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби та про виключення з військового обліку військовозобов`язаних. 
10.11.2025 р. позивач надіслав аналогічну заяву на адресу Індустріального РТЦК 
До обох заяв (обом адресатам) позивачем було додано належним чином завірені копії військового квитка, свідоцтва про хворобу, е-ВОД з Резерв +, що підтверджується описами вкладення до рекомендованих листів. 
Заява від 03.11.2025 року надійшла на адресу Амур-Нижньодніпровського РТЦК - 05.11.2025 року. 
Заява від 10.11.2025 р. надійшла на адресу Індустріального РТЦК - 12.11.2025 року. 
Листом від 21.11.2025 р. за вих. № НОМЕР_7 ІНФОРМАЦІЯ_13 повідомив позивача про те, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 і запропонували йому звернутися до відповідного РТЦК. 
09.12.2025 року представник позивача надіслав до Амур-Нижньодніпровського РТЦК адвокатський запит, в якому просив повідомити про результати розгляду моєї заяви від 03.11.2025 р., яка була отримана РТЦК - 05.11.2025 року. 
Листом від 20.12.2025 р. за вих. № 12098 ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив, що станом на 05.12.2025 р. позивачем є порушником військового обліку, оскільки: не проходив один раз на 5 років повторний медичний огляд для військовозобов`язаних; та самостійно не став на військовий облік.
У листі від 20.12.2025 р. за вих. № 12098 також зазначається, що позивача було автоматично взято на військовий облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до постанови КМУ від 16.08.2024 р. № 932 «Про реалізацію експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів». 
Позивач вказує про те, що станом на день звернення до суду з цим позовом відомості в Реєстрі щодо позивача так і не були виправлені.
Вважаючи, що відповідач 1,2 безпідставно взяли позивача на військовий облік як особу раніше визнану непридатною та виключеною з військового обліку за станом здоров`я, позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно положень статті 37 Закону №2232-XII взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служб безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних.
Частиною 6 ст. 37 Закону №2232-XII визначено, що Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Отже, виключення громадянина України з військового обліку як такого, що визнаний непридатним до військової служби має здійснюватись на підставі Закону №2232-ХІІ.
Згідно абзаців 5 та 9 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 «Про затвердження положення про територіальні центри комплектування» - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним звільнення їх від призову на строкову військову службу під час мобілізації та в особливий період, у тому числі в період дії воєнного стану, які надаються в установленому порядку.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Як вже встановлено судом, у липні 2003 року під час перебування на військовій службі у встановленому законом порядку пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (ВЛК) та був визнаний непридатним до військової служби. 
Постанова ВЛК була виконана - позивача звільнено з військової служби та виключено з військового обліку військовозобов`язаних.
Однак, наразі в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів наразі міститься інформація про те, що позивач перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_12 . 
Встановлено, що позивач особисто письмово звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 та до ІНФОРМАЦІЯ_1 де просив виправити недостовірні відомості, однак станом на день звернення позивача до суду із цим позовом виправлення внесено не було. 
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25 березня 1992 року (далі по тексту Закон України №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
З існуючого на момент виникнення спірних правовідносин правового регулювання вбачається, що проходження медичного огляду та встановлення придатності до військової служби є обов`язковими умовами, без дотримання яких призов особи на військову службу є неможливим.
Отже, бездіяльність/дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання непридатним позивача до військової служби та про виключення з військового обліку є протиправними.
Відтак, за відсутності доведення факту придатності позивача до військової служби є підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості (дані) про проходження ОСОБА_3 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 01.07.2003 р. медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту «а» частини 5 статті 37 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 01.07.2003 р.). 
Задовольняючи позовні вимоги в цій частині позовних вимог, суд керується також ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, рішенням суду у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.
Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Суд розуміє, що питання мобілізації та призову на військову службу є надзвичайно важливими та чутливими темами в умовах введеного на території України воєнного стану та браку мобілізаційних ресурсів.
Проте, зазначені обставини не можуть бути виправданням порушень, які відбулися в спірних правовідносинах.
Згідно із частинами першою, третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону №2232-ХІІ).
На виконання частини п`ятої статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1487, пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 56 Порядку №1487 Національна поліція:
за повідомленнями районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 19) здійснює досудове розслідування стосовно осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, передбачені статтями 335, 336, 337 Кримінального кодексу України;
за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).
Пунктом 79 Порядку №1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема: розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, розвідувальних органів); звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного відповідач 2 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Отже, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
Однак, як встановлено судом та не заперечується відповідачем 1,2, позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Оскільки факту притягнення до відповідальності позивача не було, протокол по КУпАП відносно позивача не складався, наявності будь-яких порушень військового обліку в діях позивача відповідачем не доведено.
Вказане свідчить про порушення відповідачем 2 порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та як наслідок безпідставності направлення до органів поліції звернення з інформацією про порушення позивачем, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно частин першої, другої статті 25 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених законом. Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: 1) формує реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України; 2) користується реєстрами та базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади; 3)здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; 4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями; 5) надає до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі та в обсягах даних, зазначених у статтях 7,14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», відомості, необхідні для забезпечення ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною третьою статті 25 Закону №580-VIII поліція може створювати власні реєстри та бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу, а також бази даних, що формуються в процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності відповідно до закону, та інформаційно-аналітичні системи (у тому числі міжвідомчі), необхідні для виконання покладених на неї повноважень.
Згідно пункту 8 частини першої статті 26 Закону №580-VI поліція засобами інформаційно-комунікаційної системи наповнює та підтримує в актуальному стані реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, провадження у справах за якими здійснюється поліцією або територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
В силу вимог частин третьої статті 38 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, джерелом інформації про кримінальні правопорушення та інші події, зокрема, є: заяви (повідомлення) осіб, які надходять до органу (підрозділу) поліції, особи, уповноваженої на здійснення досудового розслідування, або службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв (повідомлень).
Порядок формування та ведення інформаційної підсистеми «Єдиний облік» (далі - ІП «ЄО»)інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - система «ІПНП»), призначеної для обробки відомостей під час прийняття та реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події визначає Інструкція з формування та ведення інформаційної підсистеми «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 14.06.02019 № 508, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.07.2019 за № 739/33710 (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції в ІП «ЄО» обліку підлягають відомості щодо заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події фізичних або юридичних осіб, рапорти поліцейських про самостійно виявлені обставини, що свідчать про кримінальні правопорушення.
Згідно пункту 3 розділу ІІ Інструкції унесення інформації до ІП «ЄО» здійснюється невідкладно після її отримання працівниками чергової служби (уповноваженими посадовими особами) органів (підрозділів) поліції.
Пунктом 28 та 29 постанови «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» № 560 від 16 травня 2024 року, передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
У повістці зазначаються:
прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку;
мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
місце, день і час явки за викликом,-
найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою;
прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
реєстраційний номер повістки;
роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Пунктом 41 Постанови № 560 передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів. Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати ПОВІСТКИ;
у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора,-
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи. повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних,-
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, законом передбачено два способи вручення повістки: або особисто під підпис про отримання повістки та відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом або надсилання повістки засобами поштового зв`язку.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні підтвердження направлення та вручення повістки позивачу.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16 березня 2017 року №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем 1,2, позивач не притягнутий до адміністративної відповідальності.
Диспозиція статті 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Відповідно до ч.3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене, позивач не був притягнутий відповідачем 1,2 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210 КУпАП за порушення правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Щодо вимог, здійснених до відповідача 1, слід вказати про таке.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно п.1. статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: звертатися до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо виправлення недостовірних відомостей Реєстру. 
Згідно до п. 8 Положення завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 не має вносити будь-які зміни.
Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази на підтвердження правомірності дій та докази, долучені в обґрунтування позову, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову відповідно до вищенаведених мотивів, зокрема про: визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання непридатним ОСОБА_1 до військової служби та про виключення з військового обліку; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості (дані) про проходження ОСОБА_3 01.07.2003 р. медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту «а» частини 5 статті 37 Закону України від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 01.07.2003 р.); та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_3 правил військового обліку та про його в розшук та направити до органів Національної поліції повідомлення про ВІДСУТНІСТЬ підстав для розшуку, та адміністративного затримання. 

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1331,20 гривень. 
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання непридатним ОСОБА_1 до військової служби та про виключення з військового обліку. 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості (дані) про проходження ОСОБА_3 01.07.2003 р. медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту «а» частини 5 статті 37 Закону України від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 01.07.2003 року). 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_3 правил військового обліку та про його в розшук та направити до органів Національної поліції повідомлення про ВІДСУТНІСТЬ підстав для розшуку та адміністративного затримання. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1331,20 гривень. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач 1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 09.04.2026 року.

Суддя В.В. Ільков