Справа №351/214/25 
Номер провадження №2/351/37/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого судді Сегіна І.Р.,
за участі секретаря - Бабшинська К.С.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивачки - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Снятинської міської ради, ОСОБА_3 , про скасування рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 28.02.2020 року № 398/30-2020, -

В С Т А Н О В И В:

13.02.2025р. адвокат Репало О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Снятинської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 28.02.2020р. № 398/30-2020.
06.03.2025р. адвокат Репало О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Снятинської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 04.08.2020р. № 431-2/32-2020.
Ухвалою Снятинського районного суду від 29.04.2025р. цивільну справу № 351/347/25 за позовом ОСОБА_1 до Снятинської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 04.08.2020р. № 431-2/32-2020 та цивільну справу № 351/214/25 за позовом ОСОБА_1 до Снятинської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 28.02.2020р. № 398/30-2020 об`єднано в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального номера справи № 351/214/25.
Об`єднані позовні вимоги представник позивачки мотивував тим, що про існування вищевказаних рішення відповідача позивачці стало відомо у жовтні 2024 року, після подання нею позовної заяви про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про цю інформацію вони повідомили в суді.
Позивачка вважає рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано- Франківської області незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних причин. 
Згідно свідоцтва на спадщину від 22.12.2021р. позивачка є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0894 гектара кадастровий номер 2625281801:01:001:0498, місцерозташування якої: АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва на спадщину від 22.12.2021р. позивачка є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3762 гектара кадастровий номер 2625281801:01:001:0501, місце розташування, якої: АДРЕСА_1 .
Межівниками земельної ділянки кадастровий номер 2625281801:01:001:0501, яка є її власністю є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Позивачка не узгоджувала межі земельної ділянки з боку ОСОБА_3 (третя особа), проте незважаючи на це Джурівська сільська рада прийняла протизаконні та несправедливі рішення, зокрема, Рішення про затвердження акту та встановлення і погодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 , та Рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу у власність ОСОБА_3 , кадастровий номер 2625281801:01:001:0451 загальною площею 0,2679 га. 
Таким чином були порушені права позивачки, як землевласника.
Просить визнати протиправним та скасувати рішення Джурівської сільської ради Снятинського району від 28.02.2020 р. № 398/30-2020 про затвердження акту та встановлення і погодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 . Визнати протиправним та скасувати Рішення Джурівської сільської ради Снятинського району від 04.08.2020 р. № 431-2/32-2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу у власність ОСОБА_3 .
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що житловий будинок по АДРЕСА_2 є списаний і на нього немає документів. Рішення Джурівської сільської ради є неправдиві, у неї забрали 0,26 га земельної ділянки. У неї є документи на земельну ділянку, однак вона не може отримати доступ до частини її земельної ділянки. Також не може викликати землевпорядника із сільської ради для обмірів її земельної ділянки. Раніше зверталася із позовом до суду про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Однак, рішенням суду їй було відмовлено в позові. Частина її земельної ділянки захоплена відповідачем ОСОБА_3 .. Вона є власником земельної ділянки площею 0,46 га.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що при погодженні технічної документації межі земельних ділянок з позивачкою не були погоджені. 
Представник відповідача Снятинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.
Відпловідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Суд, вислухавши сторін, оглянувши та проаналізувавши подані докази у справі, вважає, що позов безпідставний та в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до Рішення Джурівської сільської ради Снятинського району № 398/30-2020 від 28.02.2020р. вирішено затвердити акт встановлення та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 при відмові суміжного землекористувача, складений земельною комісією Джурівської сільської ради 20.02.2020р.
Відповідно до Рішення Джурівської сільської ради Снятинського району № 431-2/32-2020 від 04.08.2020р. вирішено затвердити ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарста в АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2625281801:01:001:0451 площею 0,2679 га за рахунок земель особистих підсобних господарств. Передати ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2625281801:01:001:0451 площею 0,2679 га на основі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням Снятинського районного суду від 21.01.2025р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Із мотивувальної частини рішення слідує, що надані позивачкою документи не доводять, що відповідач ОСОБА_3 наявністю у його приватній власності суміжної з ОСОБА_1 земельної ділянки створює для позивачки якісь перешкоди. Не доводять вони і того факту, що відповідачі встановили бетонні стовпи на земельній ділянці ОСОБА_1 , чим створили їй перешкоди у користуванні власністю. За таких обставин суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 під час судового розгляду справи не доведено, що відповідачами вчинялись неправомірні дії стосовно її майна, а цими неправомірними діями відповідачів було порушене її цивільне право на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26.05.2025р. рішення Снятинського районного суду від 21.01.2025р. залишено без змін.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.
Тобто, обставини встановлені рішенням суду не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Преюдиціальність дає привілей стороні у справі повторно не доказувати такі факти для обґрунтування своїх позовних вимог, а іншій стороні не дає права спростовувати ці факти іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Верховний Суд вже неодноразово у своїх постановах зазначав про особливості застосування інститут преюдиції.
Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу.
Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).
Правило про преюдицію сприяє додержанню процесуальної економії.
Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019 по справі №910/6356/19).
Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин (постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).
Преюдиційні обставини обов`язкові для суду навіть якщо він вважає, що вони були встановлені неправильно.
Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова КЦС ВС від 19.12.2019 по справі №520/11429/17).
Статус сторін, в якому вони брали участь у іншій справі, не впливає на преюдиційність обставин.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19.12.2019 по справі №916/1041/17).
Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:
1) обставина встановлена судовим рішення;
2) судове рішення набрало законої сили;
3) у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).
Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.
Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).
З вказаних підстав, оскільки позивачкою не надано доказів списання житлового будинку, як і не надано доказів накладання земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 на земельну ділянку позивачки, площа накладення земельних ділянок невідома, позивачкою не узгоджувались межі земельної ділянки з боку відповідача ОСОБА_3 а тому позивачкою не надано доказів порушення її права користування зеельною ділянкою.
Доводи позивачки про прийняття Джурівською сільською радою оскаржуваних рішень без погодження з нею, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки такі рішення прийняті органом місцевого самоврядування в порядку ст. 159 Земельного Кодексу України, без погодження із суміжними землекористувачами.
Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суд увід 20.03.2019 по справі № 514/1571/14-ц, слідує, що Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 28 березня 2018 року прийнято постанову у справі № 681/1039/15-ц, у якій суд зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.
А тому, непідписання (неузгодження) суміжним землекористувачем - відповідачем ОСОБА_3 акта погодження меж земельних ділянок із позивачкою не є підставою для відмови Джурівської сільської ради в затвердженні технічної документації та оскарження відповідних рішень сільської ради.
З вказаних підстав суд вважає, що в задоволення позову ОСОБА_1 про скасування рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 28.02.2020р. № 398/30-2020 та рішення Джурівської сільської ради від 04.08.2020р. № 431-2/32-2020 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Снятинської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 28.02.2020р. № 398/30-2020. та рішення Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 04.08.2020р. № 431-2/32-2020 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Ігор СЕГІН