ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року     м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 2 ст.172-15; ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:
Солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, постійному місці дислокації   ІНФОРМАЦІЯ_3 в стані алкогольного сп`яніння та виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду воєнного стану, о 15:50 18.03.2026 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Крім того, солдат ОСОБА_1 , не пізніше 15:50 год. 18.03.2026 року, будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді кулеметника 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи включеним до складу групи оповіщення громадян №5 відповідно до наказу начальника від 17.03.2026 року №160, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та військових статутів, перебуваючи під час виконання обов`язків військової служби у складі групи оповіщення, фактично не виконував (самоусунувся від виконання) покладених на нього службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням заходів оповіщення військовозобов`язаних, чим порушив ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що призвело до фактичної неможливості належного виконання завдань групи оповіщення, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Судовий розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 , суд не повідомив, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи в його відсутність.
Так, з метою повідомлення особи про час і місце розгляду справи, а також дотримання строків розгляду справи, ОСОБА_1 , було повідомлено шляхом смс-повідомлення, яке, відповідно до звіту про доставку, доставлено на телефонний номер останнього та на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/gromadyanam/csz/ були розміщені відомості про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді. 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду поважних причин своєї неявки.
Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, дослідив матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.172-15 та ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. 
Так, частиною 1 ст. 172-15 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
Частиною 1 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено та діє до наявного часу. Тобто на момент вчинення правопорушення на території України діють умови особливого періоду.
Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 та ч.3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 19.03.2026 року та протоколом ОДО №61 від 18.03.2026 року; Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.01.2026 року за № 4, та Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 17.03.2026 року за № 160, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 18.03.2026 року, який проводився алкотестером «Алконт-BraACAudit-U421 U8300», медичною характеристикою та службовою характеристикою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом про адміністративне затримання ОДО №56 від 18.03.2026 р.; військовим квитком; та тестером на алкоголь від 18.03.2026 р. № 00002041 та іншими доказами, доданими до протоколу.
З викладеного слідує, що солдат ОСОБА_1 , не пізніше 15:50 год. 18.03.2026 року, будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді кулеметника 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи включеним до складу групи оповіщення громадян №5 відповідно до наказу начальника від 17.03.2026 року №160, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та військових статутів, перебуваючи під час виконання обов`язків військової служби у складі групи оповіщення, фактично не виконував (самоусунувся від виконання) покладених на нього службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням заходів оповіщення військовозобов`язаних, чим порушив ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що призвело до фактичної неможливості належного виконання завдань групи оповіщення, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.
Крім того, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, постійному місці дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 в стані алкогольного сп`яніння та виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду воєнного стану, о 15:50 18.03.2026 року.
Таким чином, вина ОСОБА_1 , у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та ч. 3 ст.172-20 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами про адміністративне правопорушення та одночасно розглядаються Приморським районним судом м. Одеси, суд вважає за необхідне об`єднати їх в одне провадження та накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч. 3 ст.172-20 КУпАП.
При накладенні на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, який є військовослужбовцем та за місцем несення служби характеризується посередньо.
Обставин що пом`якшують та обтяжують відповідальність винного судом не встановлено.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно зі ст.40-1 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
У відповідності до п. 12 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Таким чином, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору у провадженні по даній справі.
Керуючись ст. ст.36, 283–285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд –
постановив:

Справи про адміністративні правопорушення № 522/4297/26 (провадження №3/522/2154/26) та № 522/4297/26 (провадження №3/522/2153/26) про притягнення ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та ч. 3 ст.172-20 КУпАП об`єднати в одне провадження, та присвоїти об`єднаній справі № 522/4297/26, провадження №3/522/2153/26.
ОСОБА_1  визнати винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та ч. 3 ст.172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених за ч. 3 ст.172-20 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/4297/26
Номер провадження №3/522/2153/26
Головуючий суддя – Русєва А.С.