Справа № 344/22179/25 
Провадження № 2/344/2216/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Домбровської Г.В.,
при секретарі с/з: Катрич М.-Т.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» (надалі «Позивач», ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (надалі «Відповідач») про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з Відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» заборгованість за кредитним договором №204612 від 06.01.2022 року в розмірі 26 260,00 грн., яка складається з:
- заборгованість за тілом кредиту 15 000,00 грн.;
- заборгованість за відсотками 11 260,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.01.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було укладено договір №204612 про надання споживчого кредиту по продукту на підставі Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,90% - стандартна процентна ставка в день, фіксована, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
08.01.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» було укладено договір факторингу №08012024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за зазначеним договором в сумі 26 260,00 грн.
Відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, що свідчить про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом та стягнення з відповідача за вказаним договором заборгованості в загальній сумі 26 260,00 грн.
Представник позивача в прохальній частині просила розгляд справи проводити без її участі, просила позов задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідачем ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), подано відзив, у якому зазначено, що Позивачем неправильно розрахована сума заборгованості, в період строку кредитування 30 днів, тобто з 06.01.2022 по 04.02.2022, проценти нараховуються за процентною ставкою в розмірі 1, 90 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, таким чином, проценти за період визначеного строку кредитування повинні становити 8 550 грн. (15 000 грн. х 30 днів х 1.90% = 8 550 грн.), крім того Позивач самостійно зазначив, що Відповідачем сплачувались кошти на погашення заборгованості у розмірі 1400 грн., отже, на думку Відповідача загальна сума заборгованості становить 22 150 грн.
Як зазначено у відзиві, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не було підписано жодних додаткових угод щодо пролонгації кредитного договору і жодних смс-повідомлень з ідентифікаторами їй не надходило, таким чином на думку Відповідача подальше нарахування відсотків є протиправним.
Крім того, Позивачем до позовної заяви було надано лист від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-2410 від 24.10.2025 року, з якого вбачається що на виконання незрозумілого договору було перераховано кошти невідомій особі. Як стверджує Відповідач даний лист не підтверджує нарахування коштів саме їй, у зв`язку із чим Відповідач просила відмовити у задоволенні позовних в повному обсязі.
Представником Позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що укладання кредитного договору відбулось лише після введення Відповідачем одноразового ідентифікатора. Адже такий договір не міг бути укладений, без застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того позивачем надано підтвердження перерахування коштів, зокрема відповідна довідка про перерахування кредитних коштів, доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, Відповідач суду не надав, розрахунок заборгованості за кредитним договором №204612 від 06.01.2022 року є деталізованим, складений Первісним кредитором, а саме ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та узгоджується з умовами договору, у зв`язку із чим позовну заяву підтримує в повному обсязі та просила позовну заяву задовольнити.
На подання заперечень щодо відповіді на Відзив, сторона Відповідача таким правом не скористалася, в подальшому Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
06.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 було укладено договір №204612 про надання споживчого кредиту на підставі Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого товариство надало Відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000, грн.. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,90% - стандартна процентна ставка в день, фіксована, знижена процентна ставка складає 0,86% в день, фіксована.
Згідно п. 1.1 договору укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході.
Згідно п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_1 .
Згідно п. 3.1 договору проценти, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та авто пролонгації) виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
Сторони погодились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів (п.6.1 Договору).
Відповідно до п.п.10.2, 10.6 договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання . за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/ зазначений у цьому договорі.
Вказаний договір було підписано ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором T392 06.01.2022 року.
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору.
Згідно з листом ТОВ «ТОВ Універсальні платіжні рішення» №1-2410 від 24.10.2025 року відповідно до договору про надання послуг з переказу грошових коштів успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 06.01.2022 16:40:04 на суму 15 000,00 грн., номер картки НОМЕР_2 , призначення платежу: зарахування 15000 грн. на карту НОМЕР_2 .
До матеріалів справи позивач додав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування.
05.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до Договору №204612 про надання споживчого кредиту від 06.01.2022 року.
Згідно п.1 додаткової угоди, сторони домовилися продовжити строк кредиту на 30 днів, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до договору:
1.1. На часткову зміну п.1.4 Договору та Додатку 1 до Договору, Сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення) з кінцевим терміном повернення кредиту: 08.03.2022 року.
2. У межах нового строку кредиту, застосовується стандартна процентна ставка, визначена Договором.
Дана додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 05.02.2022 16:50:09 ОСОБА_2 .
Розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 06.01.2022 по 30.12.2023 року за договором позики №204612 від 06.01.2022 року, боржником за яким є ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , у відповідності до якого нарахування відсотків за користування кредитом відбувалось за процентною ставкою, що становить 128,25 грн. в день (0,86% в день) у період з 06.01.2022 року по 04.02.2022 року, та 285 грн. в день (1,9% в день) у період з 06.02.2022 року по 25.02.2022 року та з 02.05.2022 року по 06.06.2022 року.
Згідно розрахунку заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 06.01.2022 по 30.12.2023 року за договором позики №204612 від 06.01.2022 року, вбачається що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) здійснювалися погашення по процентах за даним кредитним договором, зокрема:
05.02.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 3 847,50 грн.
20.09.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 2 500,00 грн.
31.10.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 1 000,00 грн.
30.12.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 200,00 грн.
Станом на 08.01.2024 року заборгованість за договором №204612 від 06.01.2022 року становить: 26 260,00 грн., яка складається з:
- заборгованість за тілом кредиту 15 000,00 грн.;
- заборгованість за відсотками 11 260,00 грн.
08.01.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повергнення боргів», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу №08012024. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_2 за кредитним договором №204612 від 06.01.2022 року.
Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №08012024 від 08.01.2024 року свідчить про те, що ТОВ «Селфі кредит» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» борг за кредитним договором №204612 від 06.01.2022 року, боржником за яким є ОСОБА_2 в загальній сумі 26 260,00 грн.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
З матеріалів справи встановлено, що договір факторингу, на підставі якого Позивач набув право вимоги до Відповідача, укладений у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови. Доказів визнання вказаного договору недійсним, неукладеним, чи його розірвання до матеріалів справи не надано.
Таким чином, ТОВ ФК «Європейська агенція з повергнення боргів» набуло право вимоги по кредитному договору №204612 від 06.01.2022 року.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З кредитного договору №204612 від 06.01.2022 року, укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки договір №204612 від 06.01.2022 року укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_2 підписала його одноразовим ідентифікатором Т392, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.
Крім того 05.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до Договору №204612 про надання споживчого кредиту від 06.01.2022 року. Дана додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 05.02.2022 16:50:09 ОСОБА_2 , без здійснення входу на сайт товариства така додаткова угода не була б укладена.
Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору №204612 від 06.01.2022 року та додаткової угоди до Договору №204612 від 05.02.2022 року та отримання ОСОБА_2 коштів у сумі 15 000,00 грн.
Вищезазначеного факту стороною Відповідача не спростовано, щодо посилання Відповідача, що Позивачем до позовної заяви було надано лист від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-2410 від 24.10.2025 року, з якого вбачається що на виконання незрозумілого договору було перераховано кошти невідомій особі, суд звертає увагу на те, що кредитна картка № НОМЕР_1 , вказана ОСОБА_2 в п.2.1 Договору, який підписаний одноразовим ідентифікатором Т392, у зв`язку із чим доводи сторони Відповідача суд не приймає.
Отже, як встановлено Судом, позикодавець, перерахувавши Відповідачу грошові кошти, виконав умови кредитного №204612 від 06.01.2022 року, натомість ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) свої зобов`язання з повернення коштів за договором належним чином не виконала, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Докази, які б спростовували вищевикладене, в матеріалах справи відсутні.
Розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 06.01.2022 по 30.12.2023 року за договором позики №204612 від 06.01.2022 року, боржником за яким є ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , у відповідності до якого нарахування відсотків за користування кредитом відбувалось за процентною ставкою, що становить 128,25 грн. в день (0,86% в день) у період з 06.01.2022 року по 04.02.2022 року, та 285 грн. в день (1,9% в день) у період з 06.02.2022 року по 25.02.2022 року та з 02.05.2022 року по 06.06.2022 року.
Згідно розрахунку заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 06.01.2022 по 30.12.2023 року за договором позики №204612 від 06.01.2022 року, вбачається що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) здійснювалися погашення по процентах за даним кредитним договором, зокрема:
05.02.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 3 847,50 грн.
20.09.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 2 500,00 грн.
31.10.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 1 000,00 грн.
30.12.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 200,00 грн.
Станом на 08.01.2024 року заборгованість за договором №204612 від 06.01.2022 року становить: 26 260,00 грн., яка складається з:
- заборгованість за тілом кредиту 15 000,00 грн.;
- заборгованість за відсотками 11 260,00 грн.
Оскільки Відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану нею в кредитному договорі, наявні підстави для стягнення з Відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту згідно кредитного договору № №204612 від 06.01.2022 року в розмірі 15 000 грн.
Докази, які б спростовували розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 15 000,00 грн. в матеріалах справи відсутні.
Щодо стягнення процентів за користування кредитом.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.
Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 11 260,00грн.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Частиною четвертої статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
За умовами кредитного договору №204612 від 06.01.2022 року сторони погодили строк кредитування 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,90% - стандартна процентна ставка в день, фіксована, знижена процентна ставка складає 0,86% в день, фіксована.
05.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до Договору №204612 про надання споживчого кредиту від 06.01.2022 року.
Згідно п.1 додаткової угоди, сторони домовилися продовжити строк кредиту на 30 днів, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до договору:
1.1. На часткову зміну п.1.4 Договору та Додатку 1 до Договору, Сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення) з кінцевим терміном повернення кредиту: 08.03.2022 року.
2. У межах нового строку кредиту, застосовується стандартна процентна ставка, визначена Договором.
У день настання платежу 06.03.2022 року кошти по кредиту відповідачем не сплачені.
Відповідно до п.4.3.1 Договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку Кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2-4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку до автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Згідно п. 4.3.2. Договору Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених у п. 4.3.1. Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду авто пролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, в порядку передбаченому п. 4.2. Договору.
Суд звертає увагу на те, що вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем активних дій для пролонгації договору, а позивач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями, які мають наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).
Суд акцентує увагу на тому, що поведінка не може бути одночасно неправомірною так і правомірною, відтак невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України після закінчення строку кредитування.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і передбачені положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.
Таких вимог позовна заява не містить, тому застосування частини 2 статті 625 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки така позиція позивача суперечить принципу диспозитивності.
Суд дійшов висновку, що пункт 4.3.1. договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування позивачем процентів, визначених договором після строку кредитування.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, визначені п. 4.3.1 договору, матеріали справи не містять.
Таким чином, суд вважає що неповернення позичальником кредитних коштів у визначений п. 1.1 додаткової угоди до Договору №204612 про надання споживчого кредиту від 06.01.2022 року строк, є неправомірною поведінкою, а саме неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором та додаткової угоди.
Розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 06.01.2022 по 30.12.2023 року за договором позики №204612 від 06.01.2022 року, боржником за яким є ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , у відповідності до якого нарахування відсотків за користування кредитом відбувалось за процентною ставкою, що становить 128,25 грн. в день (0,86% в день) у період з 06.01.2022 року по 04.02.2022 року, та 285 грн. в день (1,9% в день) у період з 06.02.2022 року по 25.02.2022 року та з 02.05.2022 року по 06.06.2022 року.
Згідно розрахунку заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 06.01.2022 по 30.12.2023 року за договором позики №204612 від 06.01.2022 року, вбачається що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) здійснювалися погашення по процентах за даним кредитним договором, зокрема:
05.02.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 3 847,50 грн.
20.09.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 2 500,00 грн.
31.10.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 1 000,00 грн.
30.12.2022 року – сплата % за користування кредитом в розмірі 200,00 грн.
Отже, розрахунок процентів за договором №204612 від 06.01.2022 року, має наступний вигляд:
30 днів х 0,86 % х 15 000,00 грн. = 3 870,00 грн. (з 06.01.2022 року по 04.02.2022 року – 30 днів);
30 днів х 1,9 % х 15 000,00 грн. = 8 550,00 грн. (з 05.02.2022 року. по 06.03.2022 року – 30 днів)
Згідно розрахунку заборгованості, Відповідачем сплачено % за користуванням кредитом: 3 847,50 грн., 2 500,00 грн., 1 000,00 грн., 200,00 грн.
Загалом відсотки складають: 3 870,00 + 8 550,00 – 3 847,50 – 2 500,00 – 1000,00 – 200,00 = 4 872,50 грн.
В задоволенні решти вимог про стягнення процентів слід відмовити, оскільки проценти нараховані поза строком надання кредиту.
Зазначені у відзиві доводи представника Відповідача щодо неукладеності кредитного договору, неотримання кредитних коштів не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач порушила умови укладеного нею кредитного договору, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит, проценти за користування ним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором №204612 від 06.01.2022 року у загальному розмірі 19 872,50 грн. з яких: 15 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 4 872,50 грн. заборгованості за відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 2 291,47 грн. (19 872,50 х 3 028,00 / 26 260,00).
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 
У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити часткво.
2. Стягнути із ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, суму заборгованості за кредитним договором №204612 від 06.01.2022 року в розмірі 19 872,50 грн., з яких: 
- 15 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 
- 4 872,50 грн. заборгованості за відсотками.
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 291,47 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 10 березня 2026 року.

Суддя Домбровська Г.В.