КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1607/2026 
Справа № 752/27241/25
Головуючий в суді І інстанції Коваль В.О.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 квітня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., з участю секретаря судового засідання Діденка А.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Холоденко Тетяни Олександрівни на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.2, 12.3, 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на строк один рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 26 жовтня 2025 року о 02:30 у м. Київ на вул. Бродівська 81 керував транспортним засобом Toyota д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки та здійснив наїзд на металевий обмежувач швидкості «Їжак», не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.2, 12.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Крім того, 26 жовтня 2025 року о 02:30 у м. Київ на вул. Бродівська 81 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою в частині визнання винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник Холоденко Т.О. подала апеляційну скаргу 16 грудня 2025 року, в якій просила скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року в частині визнання винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вказувала, що суд першої інстанції поверхнево розглянув справу, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Посилаючись на судову практику ЄСПЛ, зокрема у рішенні «Карелін проти російської федерації», вказувала, що протокол не може бути доказом у справи про адміністративне правопорушення. 
Наводила зміст ст. 62 Конституції щодо презумпції невинуватості, зазначала, що порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння та безпосередньо складення адміністративного матеріалу визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Наголошувала, що передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені п. 3 розділу І Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. 
Вказувала, що працівники поліції не здійснювали фактичної перевірки наявності ознак алкогольного сп`яніння, не виявляли цих ознак, не встановлювали їх та не озвучували ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписами з бодікамер, з яких чітко вбачається, що останньому було просто запропоновано пройти освідування без будь-якого фактичного виявлення ознак сп`яніння. 
Записи з бодікамер підтверджують, що у порушення вимог п. 2-4 Інструкції ознаки алкогольного сп`яніння поліцейськими фактично не встановлювалися і ОСОБА_1 не повідомлялися, без жодних мотивувань та обґрунтування йому було запропоновано пройти не огляд на стан сп`яніння, а освідування, яке регулюється ст. 241 КПК України. При цьому, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, його мова було чіткою, а поведінка відповідала обстановці.
Посилалася на положення п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735, ч. 3 ст. 266 КУпАП, якими передбачено, що у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу такий огляд має бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я. Тобто сама по собі відмова пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ще не є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як на працівників поліції покладено обов`язок запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Звертала увагу, що всупереч п. 7 Розділу І Інструкції, ч. 3 ст. 266 КУпАП на відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів працівники патрульної поліції, що складали адміністративний матеріал відносно нього, не роз`яснили йому право пройти огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. На відеозаписі (з 02:36 - 02:39) чітко видно та чутно, що працівник поліції не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а просто відразу повідомив про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розуміючи, що ОСОБА_1 не має юридичної освіти, працівники патрульної поліції не повідомили йому, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому свідомо замовчали, що така відмова у відповідності до п. 7 Розділу І Інструкції, ч. 3 ст. 266 КУпАП є підставою для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
При цьому на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 навіть просить роз`яснити йому права, але працівник поліції радить йому лише знайти гарного адвоката та прийти до суду.
Зазначала, що про існування письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 стало відомо лише після ознайомлення його захисником з матеріалами справи, так як усно жоден з екіпажу патрульної поліції, що складали адміністративний матеріал відносно нього, не пропонував йому пройти огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Не меншої уваги заслуговує і той факт, що пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу патрульні поліцейські не забезпечили присутності двох свідків, як того вимагає п. 6 Розділу ІІ Інструкції. 

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, відтак, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року переглядається апеляційним судом лише в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Холоденко Т.О. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлялися шляхом неодноразового направлення судових повісток-повідомлень на вказану в апеляційній скарзі поштову та електронну адреси. 
Від захисника Холоденко Т.О. втретє надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Так, заява про відкладення розгляду справи від 06 березня 2026 року обґрунтована тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 . Заяви про відкладення розгляду справи від 26 березня 2026 року та 10 квітня 2026 року обґрунтовані неможливістю явки ОСОБА_1 в судове засідання в зв`язку з відрядженням для виконання бойового завдання.
Відповідно до ч. 4 - 6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Апеляційний суд зауважує, що право ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та захист було повністю забезпечено судом шляхом допуску до участі у справі адвоката Холоденко Т.О. У поданому клопотанні захисник, посилаючись на неможливість явки свого підзахисного, не навела жодних обґрунтованих доводів щодо неможливості своєї особистої участі у засіданні або технічних перешкод для під`єднання до відеоконференцзв`язку. За таких обставин, сама по собі неявка підзахисного за умови наявності у справі захисника не може вважатися безумовною підставою для відкладення розгляду.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення та положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, обізнаність особи, якою подано апеляційну скаргу, про розгляд справи апеляційним судом, а також наявність у нього захисника, яка не повідомляла про поважність підстав для власної неявки в судове засідання, апеляційний суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Холоденко Т.О.

Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2, 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Також відповідно до п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та відмови особи від проходження огляду в закладі охорони здоров`я в разі незгоди на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки суду першої інстанції про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, від 26 жовтня 2025 року серії ЕПР1 № 494287, у частині часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, анкетних даних особи, яка його вчинила та ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким вона керувала;
- відеозаписами з нагрудних портативних відеореєстраторів поліцейських, долучених до матеріалів справи.

Так, із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 о 02:39 (хронометраж відео 01:19:15 та 01:20:06) відмовився від висунутої двічі пропозиції поліцейського щодо проходження огляду (освідування) на стан алкогольного сп`яніння, така відмова є чіткою, категоричною і не передбачає двозначного трактування. 
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 після його незгоди від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу не було направлено до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відхиляються апеляційним судом як безпідставні, враховуючи, що у вимозі поліцейського, озвученій на відеозаписі о 02:39, не конкретизовано порядок проходження огляду - на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, а отже, відмовившись від висунутої йому працівником поліції вимоги проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в будь-який спосіб.

Доводи апеляційної скарги, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти не огляд на стан алкогольного сп`яніння, а освідування, яке є слідчою дією, передбаченою ст. 241 КПК України, відхиляються апеляційним судом, оскільки з контексту відеозапису вбачається, що зміст висунутої поліцейським пропозиції був правильно сприйнятий ОСОБА_1 саме як пропозиція проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, від якої він категорично і чітко відмовився.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що працівники поліції не здійснювали фактичної перевірки наявності ознак алкогольного сп`яніння, не виявляли цих ознак, не встановлювали їх та не озвучували ОСОБА_1 , а із відеозаписів з бодікамер чітко вбачається, що останньому було просто запропоновано пройти освідування без будь-якого фактичного виявлення ознак сп`яніння.
Апеляційний суд враховує, що працівники поліції попередньо з`ясовували у ОСОБА_1 о 02:37, чи вживав він алкогольні напої, на що він не надав конкретної відповіді.
Апеляційний суд звертає увагу, що жодною нормою зі ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОН України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, Порядку направлення транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, не передбачено порядку виявлення ознак сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, його мова було чіткою, а поведінка відповідала обстановці, ґрунтуються на особистій інтерпретації стану особи, зафіксованого на відео, і не спростовують його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, патрульні поліцейські не забезпечили присутності двох свідків, як того вимагає п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, апеляційний суд зауважує, що п. 6 Інструкції № 1452/735, яка передбачає обов`язкове залучення свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не відповідає чинній редакції ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. 
Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. У даному випадку застосування підлягає саме ч. 2 ст. 266 КУпАП в чинній редакції, а також положення Інструкції № 1452/735 в частині, що не суперечать їй.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, стосується також і випадків, коли водій відмовляється від проходження такого огляду.
Відтак, зазначена відмова може бути зафіксована у відповідності до вимог зазначеної статті за допомогою відеозапису без необхідності залучення свідків, що і було зроблено під час оформлення матеріалів даної справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 просив роз`яснити йому права, апеляційний суд враховує, що в дійсності на відеозаписі об 02:39:34 ОСОБА_1 , відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, дізнавшись від працівника поліції, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, який буде розглядатись в суді, звертається до поліцейського з проханням проінструктувати його, як йому правильно себе вести, працівник поліції пропонує ОСОБА_1 «знайти нормального адвоката».

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції цієї статті, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Холоденко Тетяни Олександрівни залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.2, 12.3, 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.