Справа № 490/5130/24
н\п 2-а/490/8/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представниці відповідача Чернової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє її представник - адвокат Коваль О.В., звернулася з позовом до відповідача, в якому просила визнати та скасувати постанову Серії АА №00015461 від 04.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Позов мотивований тим, що 04 грудня 2023 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту цифрової аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В., було винесено постанову про застосування адміністративного штрафу АА №00015461 та стягнуто з ОСОБА_1 надалі штраф у сумі 17000,00 грн. Відповідно до постанови АА №00015461 01 грудня 2023 року о 09 год. 33 хв. за адресою М-06 км.24 + 100 Київська область, зафіксовано транспортний засіб МЕРСЕДЕС БЕНЦ 1831 ДНЗ НОМЕР_1 відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів зазначених в п.22.5 ПДР України перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,5% (2,25 тони) при дозволенній максимальній фактичній масі 18 тон., навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8,835% (1,016 тони) при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тони, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Разом з тим, сторона позивачки стверджує, що в постанові АА №00015461 від 04.12.2024 окрім марки моделі та державного номерного знаку транспортного засобу інші відомості відсутні. Більш того, в постанові повинна бути описана суть адміністративного правопорушення, а саме: опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, чого в оскаржуваній постанові AA №00015461 від 04.12.2024 немає взагалі.
Більш того, інформація про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення повинно міститись у фабулі постанови, а не записуватись в кінці постанови, після винесеного рішення, та дає можливість сумніватись що саме цим технічним засобом здійснювалось вимірювання, тобто порушено вимоги ст.283 КУпАП, більш того, окрім гербової печатки в постанові відсутній підпис особи, яка сформувала таку постанову, а в ст.283 КУпАП зазначено про обов`язковість такого підпису.
За таких обставин, позивачка стверджує, що постанова АА №00015461 від 04.12.2024 не відповідає Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, та КУпАП, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2024 року дану адміністративну справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
17.07.2024 року на адресу суду від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті - Коваль В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала наступне.
Під час винесення постанови посадова особа Укртрансбезпеки керується Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (надалі – Інструкція № 512). Інструкцією №512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення. 
Також, сторона відповідача звертає увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин форма постанови оновлена та викладена відповідно до наказу Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022.
З оскаржуваної постанови вбачається, що в ній наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, зазначення реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на вісь. Конкретний обсяг внесених інформаційних даних залежить від індивідуальних порушень та має включати їх достатню кількість для ідентифікації суб`єктного та об`єктного складу правопорушення. Деталізована інформація щодо повної маси транспортного засобу, ширини, розподілу навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей) міститься в інформаційній картці габаритоно - вагового контролю.
Як наслідок постанова винесена у формі відповідно до Додатку 1 до Інструкції №512 в редакції від 10.06.2022, в той же час Позивачка посилається на редакцію Інструкції від 27.09.2021. В постанові серії AA №00015461 як і передбачено Інструкцією №512 містяться наступні відомості: 1) дата, час, індекс та місце вчинення адміністративного правопорушення - 01.12.2023 о 9 год 33 хв., за адресою М-06, км 24+100, Київська обл. Смуга руху, напрямок руху у відповідності до редакції Інструкції №512 не вказується. 2) максимальне дозволене навантаження на вісь - навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8.835% (1.016 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон. 3) марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу - MERCEDES-BENZ 1831 , ДНЗ НОМЕР_1 4) виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу -загальна маса - 20250 кг; навантаження на одиночну вісь - 12516 кг 5) фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 2 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 5500 мм; навантаження на вісь 1 - 7600 кг; 2 - 14900 кг; загальна маса - 22500 кг. 6) суть адміністративного правопорушення- відповідальна оcоба допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12.5% (2.25 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8.835% (1.016 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. 7) інформація про технічний засіб фіксації правопорушення - WIM 1, 1 та Серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії - 35-02/1127, 1128; 23-21/000187, 000188 до 09-09-2024.
Таким чином, представниця відповідача зазначає, що оскаржувана постанова відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить необхідну інформацію, передбачену КУпАП.
Розпорядженням керівника апарату суду від 09.02.2026 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з поданням суддею Черенковою Н.П. заяви про відставку та відрахування її зі штату суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 
11.02.2026 року матеріали справи передано судді.
Ухвалою судді від 16.02.2026 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 490/5130/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Постановлено розгляд справи проводити у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, проведення судового засідання призначено на 26.03.2026 року о 16:00 годині.
В судове засідання позивачка та його представник не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали.
Як вбачається з матеріалів справи (аркуш 171) ухвала судді від 16.02.2026 року доставлена до електронного кабінету представнику позивачки - алвокату Ковалю О.В.: 18.02.2026 року 0:30:22, таким чином, позивач та його представник повідомлені про дату час та місце розгляду справи належним чином.
В судовому засіданні представниця відповідача наполягала на розгляді справи за відсутності позивача та його представника.
На підставі частини п`ятої статті 205 КАС України, з урахуванням, що неявка позивачки та представника позивачки в судове засідання має місце без поважних причин, а також що позивачкою та його представником не повідомлено суд про причини неявки та оскільки від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а неявка позивачки та його представника не перешкоджає розгляду справи та представниця відповідача наполягає на розгляді справи по суті, судом ухвалено розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення представниці відповідача, дослідивши та перевіривши всі аргументи сторін викладені ними в документах по суті справи та докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи у продовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , є власницею транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», модель «1831», тип «вантажний контейнеровоз-С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в особливих відмітках зазначено: «МКП Єлісєєнок Максим Олегович, для перевезн. контейнерів типу 1С, ГОСТ 18477-79, ВЕС 030042 від 04.12.07, висновок 400649, 05.07.2013».
Постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В. серії АА №00015461 від 04.12.2023 року притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000,00 грн.
Зазначеною постановою встановлено, що 01.12.2023 р. о 9 год. 33 хв. за адресою М-06, км 24+100, Київська обл., відповідальною особою було допущено рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ 1831, днз НОМЕР_1  із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України: загальної маси ТЗ на 12.5 % (2.25 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8,835% (1,016 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон .
Результати автоматизованої фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення: Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса – 20250 кг, навантаження на одиночнц вісь - 12516 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 2 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 5500 мм, навантаження на вісь 1 - 7600 кг, 2 - 14900 кг; загальна маса - 22500 кг.
Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 1,1, сертифікат перевірки типу UA.TR.001 76-20 чинний до 16.06.2030 р.
На підставі вищевказаної постанови №АА00015461 від 04.12.2023 року заступником начальника Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) 22.05.2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 
Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Приписами ч.2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, (далі ПДР), у редакції чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують зазначених в цьому пункті максимальних значень параметрів щодо: а) зовнішніх габаритів; б) фактичної маси типів транспортних засобів; в) навантаження на вісь.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.
Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Таке перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.
Згідно з п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесенння габариту на смугу зустрічного руху - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 12 м (для автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75 м), фактичну масу двовісного автомобіля понад 18 т, трьохвісного понад 25, 26) т (для контейнеровозів - понад 42 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 44 т), навантаження на одинарну вісь понад 11,5 т, здвоєні осі - 11,5 - 20 т, строєні 21 - 24 т та ін.
Відповідно до постанови серії АА № 00015461 від 04.12.2023 року перевищення загальної маси транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 1831, ДНЗ НОМЕР_1 , який є двовісним, становило 12,5 % (2,25 тон), загальна маса даного автомобіля на момент фіксації становив 20250 кг, при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон.
При цьому, суд зазначає, що позивачкою факт перевищення маси транспортного засобу не спростовувався, єдине заперечення щодо протиправності оскаржуваної постанови полягало в її невідповідності наказу Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 та КУпАП.
Разом з тим, суд вважає, що доводи позивачки ОСОБА_1 щодо невідповідності постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності вимогам законодавства, з огляду на незазначення в ній певних відомостей стосовно транспортного засобу та опису суті адміністративного правопорушення, суд відхиляє, оскільки зміст оскаржуваної постанови серії АА №00015461 від 04.12.2024 року відповідає вимогам діючого законодавства, зазначені в ній відомості з урахуванням інформаційної картки переконливо свідчать про перевищення нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України відповідальною особою в даному випадку власником транспортного засобу ОСОБА_1 .
В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.
На переконання суду, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритновагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).
Доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАПє автоматично внесені до автоматично сформованої постанови, показання технічних приладів, технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, та мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Зазначені докази долучені до відзиву, зокрема: фото транспортного засобу, в момент проїзду через автоматичний пункт; інформаційна картка автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформована автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення
Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядок № 1174) у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно- вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Приписами ст. 279-5 КУпАП передбачено, що уразі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 122-2, ч. ч. 2, 3 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.
Інформаційна картка габаритно-вагового контролю автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, яка додана представником відповідача до відзиву на адміністративний позов, містить вичерпний перелік відомостей про зафіксовані параметри, що є необхідними для встановлення складу та події адміністративного правопорушення.
Отже, доводи сторони позивачки, які наведені в адміністративному позові, суд вважає непереконливими, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, суперечать вимогам вищезазначеного чинного законодавства, яке регулює порядок фіксації, оформлення справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, та порядок встановлення осіб, винних у вчиненні таких правопорушень, і притягнення їх до передбаченої законом адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Таким чином, постанова серії АА №00015461 від 04.12.2024 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, яка передбачена положеннями КУпАП та п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).
Суд приймає до уваги також те, що Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1286/36908, на яку посилається сторона позивачки, затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.
За змістом п.3 цієї Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Отже, вказаною вище Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови та дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення правопорушення.
На момент виникнення спірних правовідносин форма постанови оновлена та викладена відповідно до наказу Міністерства інфраструктури №324 від 14 травня 2022 року.
Оскаржувана постанова щодо позивача, яка підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки, відповідає формі, зазначеній затвердженій у додатку 1 до вищевказаної Інструкції, а також усім вимогам Закону, вищенаведеним критеріям та містить необхідну інформацію, передбачену ст. 283 КУпАП.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом надання відповідних доказів.
В той же час, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не звільняє позивача від доказування підстав та обгрунтованості позовних вимог, що узгоджується із правовим висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суду не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КУпАП, не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували факт вчинення позивачкою правопорушення, а ті обставини, на які посилається позивачка як на підставу скасування постанови в частині притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, суд розцінює як спробу уникнення від адміністративної відповідальності.
Враховуючи вище викладене, суд вважає що уповноваженими посадовими особами відповідача належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення 04.12.2023 року позивачкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті; оскаржувана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.
Відтак, враховуючи те, що фактична загальна маса транспортного засобу є більшою за гранично допустиму, яка визначена пунктом 22.5 ПДР України, вбачається в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.
Крім того Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.
При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).
У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.
Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували вчинення позивачкою правопорушення, зафіксованого відповідачем.
В рішенні у справі “Hirvisaariv. Finland” від 27 вересня 2001 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування та мотивування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. (справи “Руїз Торіха проти Іспанії”, №18390/91, 09.12.1994р. § 29; “Проніна проти України”, №63566/00, 18.07.2006р., §§ 23, 25).
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідачем відповідно до частини другої статті 77 КАС України доведено правомірність оскаржуваної у цій справі постанови.
За таких обставин, зазначені доводи позивачки не можуть бути підставою для визнання протиправною та скасування постанови від 04.12.2023 року №АА 00015461.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №000015461 від 04.12.2023 року залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Саламатін О.В.