ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/23771/25
провадження № 2/753/1322/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Заставенко М.О.,
при секретарі - Григораш Н.
за участю представника відповідача - Пархомчука С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2  про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.08.2024 о 07-50 год. в м. Києві по пр. Бажана, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Cadillac», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на автомобіль «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався про проспекту Бажана, чим порушив п. 10.1 ПДР України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2024, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.01.2025, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. На момент ДТП транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 застрахований не був, тому позивач звернувся за виалптою до МТСБУ. За результатами звернення позивача МТСБУ було замовлено у ФОП ОСОБА_3 звіт про визначення вартості матеріального збитк, завданого власнику колісного транспортного засобу. Відповідно до Звіту, вартість відновлювалного ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 220 902,14 грн. Вартість матеріального збитку з урахуваннм коефіцієнта фізичного зносу складає 106 902,72 грн. МТСБУ було виплачено позивачеві матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 97 839,57 грн. Однак зазначена сума не покриває вартість відновлювального ремонту у повному обсязі. Тобто станом на сьогодні залишається не відшкодованою сума у розмірі 122 764,57 грн. Крім того, позивач зазначає, що йому внаслідок ДТП було заподіяно такж і моральну шкоду, яка виразилася в тому, що він втратив можливість вільно користуватися своїм автомобілем, був змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом, витратив немоло часу на поїздки до станції техобслуговування, органів судової влади з метою визначення винної особи, встановлення вартості та відновлення транспортного засобу, що спричинило ряд незручностей та проблем. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 50 000,00 грн.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 17.11.2025 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 
22.12.2025 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просив у задовленні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі. Заперечення щожо позову обгрунтовані тим, що Звіт, складений оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , не є судовою експертизою, оскільки він складався на замовлення третьої особи в досудовому порядку. Звіт складений з порушенням Методики товарознавчих експертиз та оцінки дорожніх транспортних засобів. Зазначив про неможливість врахування в якості вартості спричиненої в ДТП шкоди вартість відновлювальних робіт за Звітом, оскільки їх вартість та обсяг можуть як відповідати, так і не відповідати тій реальній шкоді, що була спричинена в ДТП (як в одну, так і в іншу сторону). Жодного належного доказу з приводу достатності проведених робіт для усунення наслідків ДТП до суду позивачем не було надано, як і не було надано доказів фактично проведеного ремонту. Також позивачем жодним чином не надано докази у чому полягає необхідність компенсувати моральну шкоду і в чому полягає саме його моральна шкода. Оскільки позивачем не доведено правомірність заявлених позовних вимог, в тому числі сама позовна заява була складена та підписана позивачем без звернення за наданням правової допомоги адвокатам тому, в силу положень ЦПК України, заявлена правнича допомога також не підлягає до задоволення.
Ухвалою суду від 02.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 
Позивач у судове засідання не прибув, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено розміру понесених витрат на ремонт автомобіля.
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.
Судом встановлено, що 02.08.2024 о 07-50 год. в м. Києві по пр. Бажана, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Cadillac», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на автомобіль «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався про проспекту Бажана, чим порушив п. 10.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Власником автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , являється ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2024 у справі № 753/15254/24, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.01.2025, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.
Відповідно до положень ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою суду.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Cadillac», державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 13.09.2024, проведеного ФОП ОСОБА_3 на замовлення МТСБУ, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , визначена за витратним підходом складає 220 604,14 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 02.08.2024 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ - 106 902,72 грн.
Як зазнчено позивачем, та підтверджується матеріалами справи, МТСБУ виплатило позивачеві відшкодування шкоди у розмірі 97 839,57 грн.
Листом від 17.10.2025 МТСБУ повідомило позивача, що сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, була зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, може бути здійснена за умови отримання МТСБУ документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. 
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення .
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
Ч.2 ст. 78 ЦПК України визначені критерії допустимості доказів. Так, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Ст.79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Оскільки позивачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про те, що пошкоджений у ДТП автомобіль було відремонтовано, та розмір витрат, які поніс позивач на його відновлення, тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача відшкодування вартості відновлювального ремонту у розмірі 122 764,57 грн. не доведені, відтак у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.
Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплює ст.. 23 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Згідно з нормою ст.. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Постановою суду установлена вина у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження належного позивачу транспортного засобу, а відтак не викликає сумнівів факт завдання позивачу душевних страждань та переживань, зумовлених як самою подією дорожньо-транспортної пригоду (потраплянням у ДТП), так і пошкодженням цінного майна.
Суд також визнає обґрунтованими доводи позивача про те, що пошкодження транспортного засобу викликало істотні зміни у звичному способі його життя, оскільки він втратив можливість користуватись транспортним засобом в період ремонту та змушений був витрачати час і зусилля на збирання необхідних документів і звернення до страхової компанії, а у подальшому звертатись за правовою допомогою та до суду, щоб довести порушення своїх прав.
З урахуванням конкретних обставин ДТП та її наслідків, суд не вбачає підстав для розрахунку розміру компенсації завданої йому моральної шкоди в розмірі 50 000 грн, оскільки така сума не має належної аргументації та визначає компенсацію завданої останньому моральної шкоди в сумі 5 000 грн, вважаючи такий розмір моральної шкоди цілком розумним і справедливим.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
У зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,4 грн.
Загальний розмір заявлених позивачкою вимог становив 172 764,57 грн, з яких судом задоволено вимоги на суму 5000 грн.
Отже ураховуючи, що позов задоволений на 3% від заявлених вимог (5 000,00 х 100/172 764,57), на відповідача слід покласти судові витрати в розмірі 72,67 грн (2 422,4 /100х3%).
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 72,67 грн. судового збору.
У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (відповідно до позову) АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_4 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 . 
Третя особа Моторно (транспортне) страхове бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, місце знаходження 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 8, наявний електронний кабінет в системі «Електронний суд».Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 03.04.2026