1-кп/130/111/2026 
130/3264/25

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючого – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025020130000434 від 14 жовтня 2025 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Києва, Київської області та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого керівником шахового гуртка «Центру позашкільної роботи», не одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України; 
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини в частині невиконання законних вимог поліцейських, вчинення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків та втечу із місця події. Вищевказані протиправні дії ОСОБА_3 здійснив за наступних обставин: 13.10.2025 о 08:00 год. працівниками СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_6 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 у складі групи реагування патрульної поліції із позивним «ЖАР-51», у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю, які згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», виконували обов`язки із забезпечення підтримання публічної безпеки та порядку на службовому автомобілі марки «Renault» моделі «Duster» із державним номерним знаком НОМЕР_1 в період часу з 08:00 год. 13.10.2025 по 08:00 год. 14.10.2025, згідно затвердженого начальником Жмеринського РВП графіку чергувань.
Так, 13.10.2025 близько 23:40 год. по вулиці Соборна у місті Жмеринка, навпроти будинку № 3, працівниками СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_6 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 на службовому автомобілі марки «Renault» моделі «Duster» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , був зупинений громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
В ході спілкування, відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» ОСОБА_3 запропоновано надати документи, що підтверджують особу останнього, на що останній відмовився, у зв`язку із чим, за допомогою «Інформаційного порталу Національної поліції України» (ІПНП), працівники поліції виявили відомості щодо перебування останнього в розшуку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП України, про що повідомили ОСОБА_3 .
В цей момент у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на невиконання законних вимог поліцейських, вчинення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними свої службових обов`язків та втечу із місця події.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень під час виконання ними свої службових обов`язків, розуміючи, що перед ним працівники поліції, які попередньо йому представились, перебували у форменому одязі та на службовому автомобілі поліції, з метою уникнення адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП України, мобілізації та з метою втечі від працівників поліції, ОСОБА_3 , всупереч вимог суспільних відносин, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейських, під час виконання ними своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та під час подальшого спілкування почав втікати від працівників поліції.
В подальшому, під час переслідування ОСОБА_3 дістав пристрій, наповнений речовиною, яка викликає сльозогінну та дратівливу дію «Перець - їм» направив на працівника поліції ОСОБА_7 та застосував відносно останнього вказаний пристрій, шляхом розпилення його в напрямку обличчя.
Після цього, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції та запрошений до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 114 від 14.10.2025 у працівника поліції ОСОБА_7 мав місце локальний хімічний опік рогівки, кон`юктиви 1-го та ІІ-го ст. обох очей та шкіри обличчя 1-го ступеню, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, тривалістю не більш як 6 діб.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному проступку, який передбачений ч.2 ст.345 КК України і викладений в обвинувальному акті від 24.10.2025 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище, а саме 13.10.2025 біля 23:45 години він повертався додому по вул.Соборній, де його зупини працівники поліції та намагалися перевірити документи, котрих у нього при собі не було, але через певний проміжок часу принесла мама та він пред`явив їх працівникам поліції. Однак результатом перевірки працівники поліції залишилися незадоволеними та запропонували проїхати для проведення додаткової перевірки у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що обвинувачений відреагував негативно і почав тікати. Один із працівників поліції його наздогнав і збив із ніг, та обвинувачений впавши на землю намагався вирватися, але працівник поліції почав загинати йому назад руки намагаючись провести затримання, тоді обвинувачений дістав із кишені пристрій сльозогінної та дратівливої дії типу «Перець – 1м», і почав на відмаш ним бризгати намагаючись відбитися від працівника поліції, в наслідок чого забризгав обличчя поліцейському ОСОБА_7 .. В подальшому вирвавшись знову намагався втекти, але це не вдалося і його було затримано та доставлено до Жмеринського РВП ГУНП. 
Обвинувачений ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинене правопорушення і в подальшому не вчинятиме кримінальних правопорушень, щиро каявся.
Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, який передбачений ч.2 ст.345 КК України і викладений в обвинувальному акті від 24.10.2025 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , показання обвинуваченого ОСОБА_3 та позицію захисника ОСОБА_5 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Так, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого з`ясування усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи надані суду відомості з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України. 
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який являється нетяжким злочином, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , щиро покаявся у судовому засіданні, на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, фактично кримінальне правопорушення вчинив вперше. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 являється вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій інкримінованої статті. Суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою – встановленням йому іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні. 
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання – немає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речовий доказ: балончик сльозогінної дії «Перець-1м», який зберігається в кімнаті речових доказів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, знищити попередньо знявши накладений арешт ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.10.2025. 
Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1