ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/2049/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
Стислий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправною відмову та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві сформувати подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 34 850, грн. 00 к. (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят гривень), сплаченого згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 73141911 від 23.05.2025.
Позовні вимоги мотивовані посиланням на те, що 23 травня 2025 року позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гапоном Г.В. При укладанні зазначеного договору позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (1% від вартості) в розмірі 34 850 грн. 00 коп. Позивач вважає, що сплачений збір підлягає поверненню, так як позивачем вперше придбавалась квартира, а отже у відповідності до норм діючого законодавства він не повинен був сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення оплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, проте отримав відмову, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Стислий зміст заперечень відповідача.
У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, зазначивши, що при подачі заяви до ПФУ, яка фактично отримана відповідачем 15.01.2026, позивач не надав повний перелік документів , а саме - документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, якою є довідка з місця проживання (після 1992 року), визначених пункту 15-2 Порядку. Надані довідки банківської установи не є належними доказами в даній справі, оскільки не передбачені Порядком. Не надав позивач до заяви і інформацію про відсутність частки в спільному майні подружжя та заяви фізичної особи про те, що він не має та не набував права власності на житло.

Заяви, клопотання учасників справи.
Сторонами не заявлено будь-яких заяв чи клопотань.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 02.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
23.05.2025 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гапоном Т.В., зареєстрований в реєстрі № 1613, згідно з яким ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником зазначеної квартири є позивач, що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 23.05.2025 року.
Відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 73141911 від 23.05.2025, позивачем сплачено збір з операцій придбання нерухомого майна в розмірі 1% вартості майна 34850,00 грн.
12.01.2025 представник позивача звернулася до відповідача із заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. До заяви долучила: копія договору купівлі-продажу квартири; копію квитанції та довідки Ощадбанку; копію картки платника податків; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копію паспорту.
Відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» № ЕЛ- 412897/100.40/08-05/2025 від 24.12.2025 списки на приватизацію за адресою проживання: АДРЕСА_3 не надходили, відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» № 114.40/037-17/160174/2025 від 15.12.2025 позивач не значиться в списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: Полтавська обл., Миргородський р-н, село Устивиця, відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» № ЕЛ-396/114.40/0112-17/2026 від 05.01.2026 позивач не значиться в Списках на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивача, відповідач набув право власності 23.05.2025 на квартиру АДРЕСА_2 .
Листом від 11.02.2026 відповідач повідомив, що документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року). Довідки видаються органами приватизації щодо невикористання права на приватизацію та мають охоплювати дані з усієї території України або бути наданими з усіх місць проживання (після 1992 року), в останньому випадку окремого підтвердження потребуватиме встановлення місць проживання особи з 1992 року по дату укладання договору купівлі-продажу. Оскільки відсутні повні дані щодо зареєстрованого місця проживання/місця проживання особи ОСОБА_1 (відсутня інформація про місце проживання за період з 25.05.2021 по 15.02.2022), не можливо встановити наявність/відсутність даних про невикористання житлових чеків для приватизації. Дані щодо зареєстрованого місця проживання/місця проживання особи повинні бути повні, та містити інформацію про зареєстроване місце проживання/місця проживання (адреса), зняття з реєстрації місця проживання/місця проживання, а саме, дати декларування/реєстрації та зняття/скасування реєстрації/місця проживання. Надані довідки ТВБВ №10026/08 філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Державний ощадний банк України» АТ «Ощадбанк» № ЕЛ- 412897/100.40/08-05/2025 від 24.12.2025, ТВБВ №10016/037 філії – Полтавське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» АТ «Ощадбанк» № 114.40/037- 17/160174/2025 від 15.12.2025, ТВБВ №10016/0112 філії – Полтавське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» АТ «Ощадбанк» № ЕЛ-396/114.40/0112-17/2026 від 05.01.2026 не можуть бути взяті до уваги, оскільки не містить інформацію про невикористання житлових чеків. Отже, надані документи ОСОБА_1 є не повними і не свідчать про придбання ним житла вперше, відповідно не можна зробити висновку про помилковість сплати цього збору при посвідченні договору. За таких обставин у Головного управління відсутні підстави, визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, для складання подання про повернення ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997№ 400/97-ВР(далі - Закон № 400/97-ВР).
Відповідно до норм абзацу 1 пункту 9статті 1 Закону № 400/97-ВР,платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Абзацом 5 пункту 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР,також передбачено, що нотаріуси щокварталу, до 20 числа місяця, що настає за звітним кварталом, подають до органів Пенсійного фонду України за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса звіт про укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в порядку та за формою, визначеними Кабінетом Міністрів України.
Згідно змісту п. 8 ст. 2 Закону № 400/97-ВР,об`єктом оподаткування є, для платників збору, визначених пункту 9статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
На обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 8статті 2 цього Закону(п. 10 ч. 1ст. 4 Закону № 400/97-ВР).
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування"врегульовані і у Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740(далі - Порядок № 1740).
Згідно з пунктом 15-1 Порядку № 1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Пунктом 15-3 Порядку № 1740, визначено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Отже, з наведеного слідує, що громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема квартиру, вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1 % від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" від 23.09.2020 № 866 внесено зміни до Порядку № 1740, а саме:
- Пункт 15-2 доповнено підпунктами "в" і "г" такого змісту: збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);
г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;
Крім того, пункт 15-3 доповнено абзацом такого змісту:
«Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 152 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» набрала чинності 26 вересня 2020 року.
З системного аналізу наведених вище правових норм слідує, що з 26 вересня 2020 року держава конкретизувала законодавство, яке регламентувало підстави та процедуру звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, держава чітко визначила коло осіб, які у розумінні Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» вважаються такими, що придбавають житло вперше (до придбання житла особа не набувала права власності на інше житло в будь-який із перелічених способів: не приватизувала державний житловий фонд, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя); перелік документів, котрі особа повинна зібрати та надати для підтвердження того, що вона вперше придбаває житло.
Суд зазначає, що, починаючи з 26 вересня 2020 року, в рамках чинного законодавства держава створила цілком дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.
Для цього фізична особа подає нотаріусу:
- заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);
- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло,
- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку № 1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Суд зазначає, що особа, яка вперше придбаває житло, за умови подання нотаріусу необхідних документів, не сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна. Водночас подання вказаних документів є правом позивача, а не його обов`язком.
Якщо ж особа помилково сплатила збір при посвідченні договору купівлі-продажу майна, то вона може подати заяву до пенсійного органу про повернення помилково сплачених коштів з бюджету.
До такої заяви особа має додати пакет документів, визначений підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740 на підтвердження того, що житло придбавається вперше.
Тобто, законодавець у випадку помилкової сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна покладає на особу подання певного пакету документів, встановленого Порядком № 1740, для виникнення у пенсійного органу обов`язку формування подання про повернення помилково сплачених коштів.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів, здійснюючи наступні висновки.
Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2 червня 2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У своїй постанові Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду від 03.09.2025 у справі №380/20531/23 (Позов мотивовано тим, що внаслідок набуття у власність квартири вперше позивач сплатила збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири. З метою повернення сплаченого пенсійного збору через Пенсійний фонд України їй (позивачці) необхідно було довести факт першого придбання житла та отримати довідку про те, що вона не використовувала житлові чеки за місцем проживання. Предметом позову є вимоги позивача про визнання протиправними дій AT «Ощадбанк» щодо відмови їй у видачі довідки на підтвердження невикористання нею житлових чеків за місцем проживання для приватизації державного житлового фонду після 1992 року та зобов`язання відповідача видати таку довідку).
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.09.2025 у справі №380/20531/23 зробив висновки, про те, що із заявою про отримання довідки про невикористання житлових чеків для приватизації в письмовій, усній чи електронній формі суб`єкт звернення може звернутися лише до суб`єкта надання адміністративної послуги, уповноваженого на виконання таких дій законом. Банк не уповноважений на вчинення дій з підтвердження невикористання громадянами житлових чеків для приватизації державного житлового фонду після 1992 року. 
Отже, пред`явлені позивачкою вимоги до банку щодо вказаного питання є необґрунтованими. 
У даній постанові від 03.09.2025 у справі №380/20531/23 Верховний Суд виходив з того, що відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно з пунктом 20 Положення № 396 документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Таким чином, законодавством чітко визначено суб`єкта, який надає документ, що підтверджує невикористання громадянином житлового чека для приватизації державного житлового фонду - орган приватизації за місцем проживання відповідного громадянина. 
Крім того, відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону. Враховуючи зміст та характер запитуваної позивачкою інформації, а також мету її отримання, слід дійти висновку, що надання довідок з місця проживання про невикористання житлових чеків для приватизації відноситься до адміністративних послуг. Відповідно до пункту 3 статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єкт надання адміністративних послуг - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги. Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єкти звернення мають право на безоплатне отримання інформації про адміністративні послуги та порядок їх надання, що забезпечується шляхом надання їм безоплатного доступу до Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, функціонування телефонної довідки та інформування таких суб`єктів через медіа. Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено, що заява на отримання адміністративної послуги (далі - заява) подається в письмовій, усній чи електронній формі. Згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга вважається наданою з моменту отримання її суб`єктом звернення особисто або направлення поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) листа з повідомленням про можливість отримання такої послуги на адресу суб`єкта звернення. У випадках, передбачених законодавством, відповідний документ може бути надісланий поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), у тому числі, за бажанням суб`єкта звернення, кур`єром за додаткову плату, або за допомогою технічних засобів електронних комунікацій. При цьому строк доставки поштової кореспонденції не зараховується до строку надання адміністративної послуги На Єдиному державному веб порталі електронних послуг (https://guide.diia.gov.ua/view/vydacha-dovidky-pro-uchast-neuchast-v-pryvatyzatsii-zhytla-derzhavnoho-zhytlovoho-fondu-42983299-3ab5-4868-8cf9-d95844d1e23a), ідентифікатор послуги 02389, наявна можливість отримання адміністративної послуги щодо отримання довідки про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, що необхідна для підтвердження невикористаного повністю або частково права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Суб`єктами надання вказаної послуги є, в тому числі, міські ради та їх виконавчі органи.
Рішення судів у цій категорії справ ухвалені без означеного вище правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.09.2025 у справі №380/20531/23, що документом, який підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року), які видає орган приватизації за місцем проживання відповідного громадянина. 
Суд застосовує правовий висновок викладений у постанові від 03.09.2025 у справі №380/20531/23, як подібний для цієї справи.
З матеріалів справи слідує, що позивачем до заяви про повернення помилково сплаченого податку, надано наступні документи: копія договору купівлі-продажу квартири; копію квитанції та довідки Ощадбанку; копію картки платника податків; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копію паспорту.
Відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» № ЕЛ- 412897/100.40/08-05/2025 від 24.12.2025 списки на приватизацію за адресою проживання: АДРЕСА_3 не надходили, відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» № 114.40/037-17/160174/2025 від 15.12.2025 позивач не значиться в списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: Полтавська обл., Миргородський р-н, село Устивиця, відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» № ЕЛ-396/114.40/0112-17/2026 від 05.01.2026 позивач не значиться в Списках на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_4 .
Вказане сторонами не заперечується.
Відтак, з матеріалів справи та наведеного правового регулювання вбачається, що позивачем відповідачу не надані докази про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду, що підтвердувалися б документами, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, якими є довідки з місць проживання (після 1992 року). Отже, довідки з Ощадбанку не є тими документами, які відповідно до підпункту "в" пункту 15-2 Порядку №1740 підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, внаслідок правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.09.2025 у справі №380/20531/23.
Разом з тим, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787(далі - Порядок № 787).
Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Згідно з пунктом 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за №988/18283, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.
Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.
Згідно підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Отже, повернення помилково або надміру сплаченого до бюджету збору на обов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється органом Державної казначейської служби України за поданням відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, що контролює надходження цього збору до бюджету.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка наведена у його постановах від 28.11.2018 (справа № 813/1126/17), від 20.03.2018 (справа № 819/1249/17), від 30.01.2018 (справа № 819/1498/17) та 31.01.2018 (справа № 819/1667/17).
Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.
Аналіз вказаного свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру і: зарахованих до бюджету коштів є подання таких документів: заяви платника; подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету; платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.
Враховуючи те, що судом встановлено, що позивач не надав усіх необхідних документів на підтвердження звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, як особа, яка придбала житло вперше, тому позивач не має права на повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, під час укладання договору купівлі-продажу квартири.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови в поданні до відповідного органу казначейства подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 34850,00 грн.
Суд зазначає, що даним рішенням не позбавляє права позивача на отримання відповідного повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки висновок здійснений виключно щодо дотримання процедури позивачем та відмови відповідача на підставі наданих позивачем документів до заяви, що становить підстави та предмет у цьому спорі. 
Одночасно, суд констатує, що позивач не позбавлений права отримати відповідні довідки про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду з місць проживання (після 1992 року) та повторно звернутись із заявою до відповідача.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Ураховуючи, що у позові судом відмовлено, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза