ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 березня 2026 року 	Справа № 280/48/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Запорізького обласного центру зайнятості до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
02 січня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Запорізького обласного центру зайнятості (далі-позивач) до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі – відповідач, ГУ ДКСУ у Запорізькій області), третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – третя особа), в якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області щодо повернення Запорізькому обласному центру зайнятості наказу Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості коштів в розмірі 117775,29 грн (сто сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 29 копійок) та наказу Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості судового збору в розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок);
зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області прийняти та вжити всіх можливих заходів для виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості коштів в розмірі 117775,29 грн. (сто сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 29 копійок);
зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області прийняти та вжити всіх можливих заходів для виконання наказ Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості судового збору в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).
Ухвалою суду від 07.01.2026 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.
Ухвалою суду від 21.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення/виклику представників сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.01.2024 по справі №908/3417/23 позовні вимоги Запорізького обласного центру зайнятості задоволено та прийнято рішення про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості коштів в розмірі 117 775,29 грн (сто сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 29 копійок) та судовий збір у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок). Позивач зазначає, що на виконання зазначеного рішення судом було видано наказ, який було пред`явлено до виконання до ГУ ДКСУ у Запорізькій області. Позивач вказує на те, що відповідачем судовий наказ безпідставно повертається без виконання, у зв`язку з тим, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відсутнє майно в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Запорізькій області, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені Головним управлінням Державної казначейської служби України в Запорізькій області в межах наданих повноважень заходи, направлені на виконання рішень суду, виявилися безрезультатними. Позивач вважає, що відповідач не вжив заходів, передбачених пунктом 31 Порядку №845, а саме орган Казначейства не надіслав боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. Позивач вважає, що відповідачем не вжито встановлених законодавством заходів, які спрямовані на виконання судового рішення, зокрема, направлення на адресу боржника вимоги (а не Запиту щодо встановлення даних) про необхідність вжиття останнім заходів для встановлення асигнувань або здійснення інших дій для виплати позивачу заборгованості чи вчинення інших дій, спрямованих на виконання судових наказів від 29.05.2024 по справі №908/3417/23. З урахуванням викладеного у позовній заяві та додаткових поясненнях позивач просив задовольнити позовні вимоги. 
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що починаючи з січня 2021 року і по теперішній час в ГУ ДКСУ у Запорізькій області на ім`я ГУ ПФУ в Запорізькій області відкрито чотири балансових не бюджетних рахунка для зарахування коштів єдиного соціального внеску. Будь яких інших рахунків ГУ ПФУ в Запорізькій області не було відкрито в ГУ ДКСУ у Запорізькій області. Відповідач зазначає, що ним після отримання від позивача судових наказів вчинялися дії щодо їх виконання, а саме: направлено запит до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо надання інформації стосовно рахунку, з якого має бути проведено безспірне списання коштів за наказами суду по справі №908/3417/23; направлено повідомлення до Господарського суду Запорізької області про бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області стосовно не вжиття жодного заходу, направленого на виконання наказів суду; повернуто виконавчі документи стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника за вказаними суду відсутнє майно в ГУ ДКСУ у Запорізькій області на яке можливо звернути стягнення. Також, відповідач вказував на те, що з балансових рахунків для зарахування коштів єдиного соціального внеску не можливо здійснювати безспірне списання коштів, оскільки зараховані на такі рахунки кошти не є коштами ГУ ПФУ в Запорізькій області, а є коштами платників (юридичних та фізичних осіб), що в подальшому мають бути перераховані з рахунків ГУ ПФУ в Запорізькій області на відповідні рахунки податкових органів. Відповідач зазначає, що ним обґрунтовано прийнято рішення про повернення виконавчих документів позивачу, на підставі пп.11 п.9 Порядку №845. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. 
Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.01.2024 по справі №908/3417/23 задоволено позовні вимоги Запорізького обласного центру зайнятості, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості коштів в розмірі 117 775,29 грн (сто сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 29 копійок) та судовий збір у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).
На виконання вищезазначеного рішення видано наказ Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості коштів в розмірі 117775,29 грн (сто сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 29 копійок) та наказ Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості судового збору в розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).
З матеріалів справи судом встановлено, що вищезазначені накази неодноразово пред`являлись до виконання до ГУ ДКСУ у Запорізькій області, проте були повернуті без виконання, у зв`язку з неможливістю здійснення дій стосовно безспірного списання коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оскільки у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відсутнє майно в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Запорізькій області, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені Головним управлінням Державної казначейської служби України в Запорізькій області в межах наданих повноважень заходи, направлені на виконання рішень суду, виявилися безрезультатними (пп.11 п.9 Порядку № 845).
Позивач, не погодившись з поверненням йому виконавчих документів без виконання, звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ч.1 ст.2, ч.1 ст.3 Закону України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (Закон №4901-VI) встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Із змісту Положення про Державну казначейську службу України, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, видно, що Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Держказначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Системний аналіз вказаних норм дають підстави для висновків, що Держказначейство не є органом примусового виконання судових рішень, ні учасником, зокрема, стороною виконавчого провадження, і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.
Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.
Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду визначаються ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» відповідно до якої, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.
У спірних правовідносинах, що склались між сторонами, відповідач, як територіальний орган ДКС України є встановленою Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок №845.
Відповідно до п.2 - п.5 Порядку №845 видно, що боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання; виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України Про виконавче провадження; фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.
Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Органи Казначейства:
1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання;
2) вживають заходів до виконання виконавчих документів;
3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.
Під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема, вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів; застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України та у разі виявлення фактів порушення бюджетного законодавства у процесі або за результатами виконання виконавчих документів, повідомляти про такі порушення органам Держаудитслужби; повідомляти органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, про дії або бездіяльність боржника, що перешкоджає виконанню виконавчого документа; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.
Відповідно до п.26 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).
Орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень п.25 цього Порядку.
У разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи (п.31 Порядку №845).
Підстави, за яких орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачу, визначені, зокрема, п.п.1 п.9 Порядку №845:
1) виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження;
2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;
3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень;
4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;
5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість;
6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;
7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу;
8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;
9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства;
10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;
11) наявні інші передбачені законом випадки.
Отже, системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновків, що Головне управління Державної казначейської служби України повинен вживати всіх заходів з виконання рішення суду, встановлених Порядком №845, в тому числі здійснювати безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень п.25 цього Порядку.
Орган Казначейства наділений повноваженнями повернути виконавчий документ стягувачеві виключно у випадках, прямо передбачених п. 9 Порядку №845, або за наявності підстав, визначених саме Законом, (а не будь-яким іншим підзаконним нормативно-правовим актом), про що прямо вказано в пп.11 п.9 цього Порядку.
Судом встановлено, що підставою для повернення виконавчих документів, зазначено підпункт 11 пункту 9 Порядку №845 - інші передбачені законом випадки.
Проте, Головне управління Державної казначейської служби України повинен був вжити заходів, передбачених п.31 Порядку №845, а саме орган Казначейства мав би надіслати боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
Вказаний висновок зроблено з урахуванням правової позиція у постанові Верховного суду від 25.11.2019року у справі №200/4120/19-а. 
Крім того, є необґрунтованими доводи відповідача про неможливість списання коштів з рахунків боржника за відсутності у вказаному органі державного казначейства рахунків, відкритих боржнику, оскільки нормами чинного законодавства таких підстав для повернення виконавчого документа не передбачено.
Порядком №845 передбачена можливість звернення стягувачів, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника державного органу, до органу Казначейства, в якому обслуговується такий боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку, при цьому, у разі, коли такий боржник (державний орган) не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, орган Казначейства у розумінні приписів п.п.3 п.9 Порядку №845 не може повернути стягувачеві виконавчий документ про стягнення з такого боржника коштів, бо вказаною нормою (п.п.3 п.9 Порядку №845) встановлена пряма заборона такого повернення коли йдеться про виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень. Натомість, відповідно до приписів п.47 Порядку №845, орган Казначейства повинен подати до Казначейства (центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів) документи та відомості, надіслані стягувачами та боржником, а також інформацію про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника для подальшого здійснення Казначейством безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів відповідно до п.47 Порядку №845 та ст.3 Закону №4901-VІ.
Боржником за виконавчими документами є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, сума боргу стягнута на користь Запорізького обласного центру зайнятості, сума боргу у розмірі в розмірі 117775,29 грн та 2684,00 грн витрат зі сплати судового збору, добровільно не сплачена.
Отже підлягає виконанню рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган та згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» має бути виконаним.
Вказані обставини свідчать, що відповідач безпідставно повернув позивачу без виконання накази Господарського суду Запорізької області у справі №908/3417/23 про примусове виконання рішення.
Суд зазначає, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (ч. 4 ст. 6 Закону України №1404-VIII).
Положеннями статті 15 Закону №1404-VIII встановлено, що сторонами виконавчого провадження згідно з положеннями є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Разом з цим, в будь-якому випадку у спірних правовідносинах орган казначейства є встановленою Законом № 1404-VIIІ та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінетом Міністрів України від 03.08.2011 №845, особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.
Згідно з приписами п.12 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.
Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України також унормовано, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Підпункт 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачає, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке безспірне списання коштів за виконавчими документами в справах, де боржниками є державні органи. Дані повноваження належать виключно органам Казначейства.
Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (Порядок №845) визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В свою чергу, суд звертає увагу, що повернення виконавчих документів без виконання є дією, а не бездіяльністю відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Також, суд зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача вжити всіх можливих заходів для виконання наказів Господарського суду Запорізької області є неконкретизованими та задоволенню не підлягають. Крім того, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний вживати заходів щодо виконання вимог виконавчих документів на підставі обов`язку закріпленого у нормативно-правових актах.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Запорізького обласного центру зайнятості (69126, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 56а, код ЄДРПОУ 03491412) до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.168, код ЄДРПОУ 37941997), третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б, код ЄДРПОУ 20490012), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області щодо повернення Запорізькому обласному центру зайнятості наказу Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості коштів в розмірі 117775,29 грн. (сто сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 29 копійок) та наказу Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості судового збору в розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області прийняти до виконання наказ Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості коштів в розмірі 117775,29 грн. (сто сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 29 копійок), а також вжити заходів щодо його виконання, з урахуванням висновків суду по цій справі.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області прийняти до виконання наказ Господарського суду Запорізької області від 29.05.2024 по справі №908/3417/23 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості судового збору в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок), а також вжити заходів щодо його виконання, з урахуванням висновків суду по цій справі.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути на користь Запорізького обласного центру зайнятості сплачену суму судового збору в розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова