РІШЕННЯ
іменем України

Справа № 285/4717/25
провадження у справі № 2-а/0285/29/26
16 лютого 2026 року   м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області 

в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , представник позивача - Антонюк П.Г.,
відповідач – Головне Управління Національної поліції в Житомирській області, представник — Яремчук О.В.,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Житомирській області про визнання постанови протиправною та її скасування,
встановив:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5491491 від 15.08.2025. 
В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що вона заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, працівники поліції не пред`явили належних та допустимих доказів порушення нею ПДР. При цьому, транспортний засіб, яким вона керувала, зареєстрований на території України, який під час реєстрації проходив перевірку на відповідність технічних норм та стандартів, у тому ж числі, світлових приладів. Тому вона звернувся до суду з даним позовом.
Судом прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено дату судового розгляду, визначено резервну дату судового засідання, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. До відзиву долучив диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та постанову, яка оскаржується, з відміткою про добровільне її виконання.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити. Вказав на те, що відповідачем у справі не надано суду доказів, які вказували на те, що позивач, у час та місці зазначеному у постанові, керувала транспортним засобом, в якому встановлені покажчики повороту, які не відповідаю вимогам ДСТУ. При цьому, відеозапис, який долучений до відзиву не містить фіксації руху транспортного засобу та фіксації світлових приладів (поворотників), якими був обладнаний транспортний засіб, яким керувала позивач. У свою ж чергу, позивач сплатила накладений штраф згідно постанови, яка оскаржується, лише з метою уникнення блокування її рахунків у процесі примусового її виконання.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовні заяву просила розгляд справи провести у її відсутності.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд прийшов до наступного. 
Встановлено, що 15.08.2025 поліцейським Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Дикуном В.Л. винесено постанову серії ЕНА № 5491491 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн 00 коп.
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 15.08.2025 о 20 год 36 хв керувала автомобілем AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Військової Доблесті в м. Звягель, із показниками повороту, які не відповідають вимогам ДСТУ, чим порушила вимоги п. 31.4.3. ПДР.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 23 Закону України “Про Національну поліцію” поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Стаття 14 Закону України “Про дорожній рух” зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати його вимог, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР), згідно з п.1.9. яких особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 31.4.3. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, із зовнішніми світловими приладами: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). 
Як вбачається з оскаржуваної постанови, протокол про адміністративне правопорушення не складався, а факт оскарження такої постанови в судовому порядку свідчить про незгоду з останньою.
Суд зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу, але не забороняє його скласти, який в розумінні КУпАП є доказом в справі та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.
У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.
Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. 
Натомість, представником відповідача не надано суду доказів, у розумінні ст.251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем ПДР, наявність в її діях складу правопорушення та правомірності прийняття оскаржуваної постанови. 
Зокрема, судом досліджено диск, долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву.
Так, диск містить один відеофайл розмови працівників поліції із водієм транспортного засобу (позивачем у справі). Разом з тим, відеофайл не містить момент порушення водієм ПДР. Також диск не містить фото фіксації порушення водієм транспортного засобу ПДР. 
При цьому, представник позивача у судовому засідання вказував на те, що у час та день зазначений у постанові зовнішні прилади транспортного засобу, яким керувала позивача, відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
У свою ж чергу, на спростування даних обставин представником відповідача суду доказів не надано, а саме, що зовнішніх світлові прилади транспортного засобу у час та місці зазначених в оскаржуваній постанові не відповідали вимогам конструкції транспортного засобу, зокрема, порушенні позивачем п. 31.4.3. ПДР.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначені в постанові час та місці дійсно допустила порушення ПДР, а встановлена невідповідність даних постанови об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження її винуватості у вчиненому адміністративному правопорушенні. 
Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
У свою ж чергу, представником відповідача не подано суду доказів правомірності винесеного рішення щодо позивача. 
Також, та обставина, що позивач сплатила визначений поліцейським штраф не вказує на доведеність порушення останньою ПДР. Згідно пояснень представника позивача позивач сплатила штраф, згідно оскаржуваної постанови, лише з метою уникнення наслідків примусового її виконання, зокрема арештування рахунків позивача.
За наведених вище обставин суд не може вважати спірну постанову законною, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України та п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, скасовує постанову про накладення адміністративного стягнення щодо позивача ОСОБА_1 , винесену поліцейським СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Дикуном В.Л., та закриває справу про адміністративне правопорушення, таким чином позов задовольняє.
Щодо судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При подачі позову до суду позивачем сплачено 605 грн 60 коп судового збору.
Відтак, у силу ч. 1 ст. 139 КАС, за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений у справі судовий збір.
Керуючись ст.ст. 71, 139, 158 -163, 241-246, 268, 286 КАС України, ст. ст. 22, 121 ч. 1, 251, 293 КУпАП, ПДР, суд, -
ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Житомирській області про визнання постанови протиправною та її скасування.
Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5491491 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн 00 коп. Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 605 грн 60 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Найменування учасників у справі:
позивач —  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання — АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ),
відповідач — Головне Управління Національної поліції в Житомирській області ( місцезнаходження - вул. Старий Бульвар, 5/37 м. Житомир, Код ЄДРПОУ 40108625).
Дата складення повного рішення – 16.02.2026.

 Суддя    А.В.Михайловська