Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/44/26
Єдиний унікальний №733/1958/25
Рішення
Іменем України

14 квітня 2026 року Ічнянський районний суд Чернігівської області
в складі :
 
головуючого судді Т.В. Карапиш
 
за участю секретаря Л.М. Чигрин,
 
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивував тим, що він разом зі своєю сім`єю з 1994 року і по даний час проживає та фактично безперервно та відкрито володіє нерухомим майном – житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому почав проживати зі згоди своєї матері ОСОБА_2 , яку вважав власником вищевказаного житлового будинку. 
Оскільки його мати має інше житло, тоді як він зі своєю сім`єю проживає в будинку за вищевказаною адресою, остання вирішила подарувати йому зазначений будинок, але як було встановлено на підставі довідки КП «Архітектура Ічнянщини», його мати є власником лише 2/6 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.10.1986 року, реєстровий № 1663. 
Право власності на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку зареєстроване за ОСОБА_7 (прізвище після укладення шлюбу – ОСОБА_8 ) на підставі договору купівлі продажу від 16.09.1938 року, реєстровий № 363.
Право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі рішення Ічнянського народного суду від 13.04.1989 року № 2-131/89.
ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті яких були заведені спадкові справи.
На сьогоднішній день він продовжує фактично проживати та вести господарство в цьому будинку, підтримує його в належному стані, тобто добросовісно та відкрито володіє вказаним майном більше десяти років і має право на визнання за ним права власності за набувальною давністю. В позасудовому порядку позивач не має можливості вирішити дане питання, тому виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав.
25.09.2025 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
16.01.2026 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі співвідповідачів – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 
25.03.2026 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Представник позивача ОСОБА_3 – адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та зазначила, що вона є власником 2/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_11 є її матір`ю, якій належало право власності на 1/6 вищевказаного будинку, а ОСОБА_9 , її двоюрідному брату – 1/2 частина зазначеного будинку. Її мати ОСОБА_10 проживала у будинку за вищевказаною адресою та уклала шлюб з ОСОБА_12 , змінивши дошлюбне прізвище ОСОБА_13 на ОСОБА_8 та з останнім вони проживали в с. Безводівка Прилуцького (колишнього Ічнянського) району Чернігівської області. Після того, як ОСОБА_10 загинув під час другої світової війни, її мати уклала шлюб із ОСОБА_14 . Після того, як померла мати її двоюрідного брата ОСОБА_9 , останній приїздив на похорони та після цього більше до будинку не приїздив та вона його не бачила. Відповідач по справі ОСОБА_4 є її племінником, а ОСОБА_5 – сином ОСОБА_9 . 
Рідна сестра її матері – ОСОБА_15 вчинила заповіт на її ім`я на 2/6 частини АДРЕСА_1 , яку вона прийняла та оформила, вважаючи, що вона є власником всього вищевказаного будинку. 
В будинку за вищевказаною адресою відкрито проживає, користується та розпоряджається ним її син ОСОБА_3 зі своєю сім`єю – дружиною та сином, але не може оформити право власності на даний будинок із зазначених вище підстав. На даний час ОСОБА_3 із своїм сином (її онуком) проходять службу в складі ЗСУ. 
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошеннями на офіційному веб-порталі «Судова влада України». В наданій суду заяві просив справу розглянути без його участі. Також зазначив, що дійсно прийняв спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 та отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай), але у будинку ніколи не проживав, не користувався та не отримував свідоцтва про право власності на будинок, однак не претендує на 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_3 , так як останній довгий час відкрито користувався та проживав в даному будинку. 
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошеннями на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. 
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2  надала показання, що в будинку за АДРЕСА_1 , відкрито проживає, користується та розпоряджається її син ОСОБА_3 зі своєю сім`єю – дружиною та сином, який почав вселився там та почав проживати пілся одруження за її згоди, так як вона вважала себе власником даного будинку. ОСОБА_3 проживає в даному будинку приблизно з 1994-1995 року, доглядає за будинком, обробляє присадибну земельну ділянку. Ні ОСОБА_9 , ні його можливі спадкоємці ніколи не приїздили до будинку та не цікавилися ним, так само як і спадкоємці ОСОБА_10 . 
З показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 встановлено, що ОСОБА_3 разом зі своєю сім`єю, постійно проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 1994 року, за згодою матері останнього – ОСОБА_2 , яка є власником 1/6 частини вищевказаного будинку, яким відкрито володіє та користується, обробляє присадибну земельну ділянку поблизу будинку, підтримує його в належному стані та забезпечує охорону цього майна. Ніхто зі спадкоємців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 довгий час не користувався зазначеним будинком, не підтримував його та не забезпечував охорони.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та свідків, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. 
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 1994 року. У вищевказаному будинку також проживають ОСОБА_3 , 1976 р.н., ОСОБА_20 , 1994 р.н., що підтверджується Актом обстеження від 19.09.2025 року, складеного депутатом Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області за участю свідків (а.с. 6). 
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб відділу ЦНАП Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області № 07.2-10/1013 від 19.09.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – з 18.08.1995 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – з 08.07.1995 року; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – з 08.07.1995 року (а.с. 15).
З копії Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 06.10.2024 року ФОП ОСОБА_21 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 56,9 кв.м., житлова площа житлових приміщень – 41,9 кв.м., допоміжна площа житлових приміщень – 15,0 кв.м. (а.с. 11-13). 
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Науменком М.Г. 21 жовтня 1986 року, реєстровий № 1663, право власності на 2/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого Ічнянською державною нотаріальною конторою 31.10.1978 року під № 2930 та зареєстрованого в Прилуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації 31.10.1978 року за № 366, належить ОСОБА_2 (а.с. 8), яка є матір`ю позивача (а.с. 9), що також підтверджується копією довідки директора КП «Архітектура Ічнянщини» ОСОБА_22 № 250-24 від 08.10.2024 року (а.с. 10). 
Право власності на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі продажу від 16.09.1938 року, реєстровий № 363.
Як видно з показань свідка ОСОБА_2 , що також підтверджується копією запису акту про шлюб № 120 від 09.12.1995 року, після укладення шлюбу з ОСОБА_14 , остання змінила прізвище з ОСОБА_13 на ОСОБА_8 (а.с. 26).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.11.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану управління юстиції Чернігівської області, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 29). 
Згідно копії спадкової справи № 348/2010, заведеної Ічнянською районною державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_10 (а.с. 27-37), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої звернувся її онук ОСОБА_4 (а.с. 28), на ім`я якого приватним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Варзагером С.В. 21.08.2010 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстравані у реєстрі за № 1296 та 1298 на земельні ділянки, які належали ОСОБА_10 (а.с. 37) та у відповідності до копії спадкової справи № 348/2010, про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належну померлій ОСОБА_10 , ОСОБА_4 не звертався та не отримував відповідного свідоцтва. 
Право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі рішення Ічнянського народного суду від 13.04.1989 року № 2-131/89, що підтверджується копією довідки директора КП «Архітектура Ічнянщини» ОСОБА_22 № 250-24 від 08.10.2024 року (а.с. 16). 
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29.06.2023 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 59). 
Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернувся його син – ОСОБА_5 (а.с. 58,зворот), тоді як дружина ОСОБА_9 – ОСОБА_23 відмовилася від прийняття спадщини після смерті останнього (а.с. 66), що підтверджується копією спадкової справи № 38/2013, заведеної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хомою О.В. до майна ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 58-68). Згідно копії спадкової справи № 38/2013, про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належну померлому ОСОБА_9 , спадкоємець останнього ОСОБА_5 не звертався та не отримував відповідного свідоцтва. 
Судом встановлено, що позивач з 1994 року проживає в будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6), в якому зареєстрований з 18.08.1995 року по теперішній час (а.с. 15), добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном. 
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном – протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).
Згідно ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у справі №607/21758/19, від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови пленуму ВССУ), в даному випадку належними відповідачами по даній справі є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).
Отже, враховуючи, що позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, тобто добросовісно заволодів чужим майном – 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яким володіє без будь-якого правового титулу більше тридцяти років – з 1994 року, що підтверджується актом обстеження від 19.09.2025 року (а.с. 7), відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб відділу ЦНАП Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області № 07.2-10/1013 від 19.09.2025 року (а.с. 15) та показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, володіння позивача є відкритим і безперервним. 
Також судом не встановлено обставин, які свідчать про недобросовісне заволодіння позивачем спірним домоволодінням.
Крім того, за час володіння спірним майном ОСОБА_3 з 1994 року спадкоємці попередніх власників – ОСОБА_24 – ОСОБА_4 та ОСОБА_9 – ОСОБА_5 не заявляли прав на 1/6 та 1/2 частини вищевказаного будинку та не отримали права власності на спірне майно, не забезпечували його підтримку та охорону. Більше того, під час розгляду справи спадкоємець майна ОСОБА_24 – ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій не заперечує проти позову.
Таким чином, враховуючи вищевикладене а також взявши до уваги показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Керуючись ст. ст. 4, 19, 76, 81, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 335, 344 ЦК України, Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності за набувальною давністю на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя Т. В. Карапиш