Справа №463/7325/24
Провадження №1-кп/463/305/26

В И Р О К
іменем України

27 лютого 2026 року Личаківський районний суд м.Львова 
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої    ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024141360001891 від 13.06.2024 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, раніше неодноразово судимої, востаннє: 03.03.2025 Сихівським районним судом м.Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
встановив:

В період часу з 19-10год. 11.06.2024 до 11-00год. 12.06.2024   ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні кімнати хостелу «Femily hostel», що знаходиться за адресою: м.Львів, Івана Франка, 33/2, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи в умовах воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» з 05-30год. 24 лютого 2022 року, з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер свого діяння та його суспільно – небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись відсутністю власника речей ОСОБА_5 , викрала із кімнати яку останній орендував, за вище вказаною адресою, наступні речі: блютус колонку вартістю 1200 грн., павер банк «ColorWay» вартістю 800 грн., тактичний рюкзак «Mission Pack Laser Cut Olive» вартістю 2 322,75 грн. та питну систему гідратор вартістю 741 грн. В подальшому,   ОСОБА_4  вийшла з вище вказаними речами з кімнати, покинула приміщенні хостелу «Femily hostel», та розпорядилась викраденим на власний розсуд. Такими діями ОСОБА_4 , спричинила   ОСОБА_5  матеріальну шкоду на суму 4322,75грн. 
В судовомузасіданні, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнала повністю. У вчиненому обвинувачений розкаявся і просить суворо його не карати. 
Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене вище, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану - кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд керується наступним. 
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. 
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. 
Особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше судима, має постійне місце реєстрації та проживання, обставини, що пом`якшують покарання – щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, позиції прокурора, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченої можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.
Крім цього, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 1 квітня 2024 року в справі №183/6854/20 виснувала якщо особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, за вироком суду було призначено покарання, яке ухвалено відбувати реально, а потім було встановлено, що вона винна щей в інших кримінальних правопорушеннях, за які за новим вироком особі призначається покарання із застосуванням ст.75КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, положення ч.4 ст.70КК України щодо призначення остаточного покарання не застосовуються і кожний вирок - попередній, за яким особа має відбувати покарання реально, та новий, за яким її звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконуються самостійно.
Враховуючи наведене, покарання призначене ОСОБА_4 вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03.03.2025 у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки слід виконувати самостійно.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, – 

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки. 
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 03.03.2025 за ч.1 ст.309 КК України, яким призначено  ОСОБА_4 покарання у виді 2 років пробаційного нагляду - виконувати самостійно.
Речові докази: 
СD-R диск на яких наявні відеофайли з відеозаписами камер відео спостереження хостелу «Femily hostel» – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Тактичний рюкзак «Mission Pack Laser Cut Olive», який знаходиться в камері зберігання речових доказів ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області - повернути  ОСОБА_5 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1