ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 140/30854/23
адміністративне провадження № К/990/34523/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року (головуючий суддя - Ксензюк А.Я.)
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2024 року (головуючий суддя - Матковська З.М., судді: Гудим Л.Я., Гінда О.М.)
у справі №140/30854/23
за позовом ОСОБА_1 
до Державної служби якості освіти України,
третя особа: Управління державної служби якості освіти у Київській області, 
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.
I. РУХ СПРАВИ
1. У червні 2023 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ від 25 серпня 2023 року № 06-01/15-Кт «Про накладення дисциплінарного стягнення на начальника управління Державної служби якості освіти у Київській області ОСОБА_1 »; 
- поновити на посаді начальника Управління державної служби якості освіти у Київській області з дати звільнення; 
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 серпня 2023 року до моменту фактичного поновлення на роботі в порядку та за алгоритмом, визначеним постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати; 
- стягнути 50 000 грн моральної шкоди, завданої незаконним звільненням з роботи;
- стягнути судові витрати.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за період роботи на посаді начальника Управління державної служби якості освіти у Київській області зарекомендувала себе як старанний працівник, сприяла розвитку служби та дотримувалась виконавської дисципліни. Проте на підставі проведеного внутрішнього аудиту було сформовано аудиторський звіт з непідтвердженою та упередженою інформацією, без взяття до уваги пояснень та інформації, наданої Управлінням у процесі розгляду проекту звіту. У липні 2023 року порушено дисциплінарне провадження з метою встановлення наявності або відсутності у її діях дисциплінарного проступку, за наслідками проведення якого складено подання дисциплінарної комісії та 25 серпня 2023 року видано наказ про накладення дисциплінарного стягнення - звільнення. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення вказано формальне недотримання вимог абзацу шостого пункту 8 Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, проте встановлення надбавок завжди відбувалося за погодженням з керівництвом.
3. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
5. Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Судами попередніх інстанцій установлено, що наказом Голови Державної служби якості освіти України від 28 липня 2021 року № 06-01/25-кт ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління Державної служби якості освіти у Київській області з 03 серпня 2021 року.
7. На підставі наказу Державної служби якості освіти України від 02 червня 2023 року № 01-10/121 та пунктів 1, 2 розділу V Плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2023-2025 роки, затвердженого Головою Державної служби якості освіти України 21 грудня 2022 року Державною служби якості освіти України, проведено внутрішній аудит Управління Державної служби якості освіти у Київській області за період з 01 лютого 2021 року по 01 червня 2023 року з питань оцінки виконання організаційних заходів пов`язаних з функціонуванням; ефективності, результативності та якості реалізації повноважень на відповідній території та дотримання актів законодавства, планів, процедур, контрактів з питань законності та достовірності використання коштів за КПКВК 2203010 «Керівництво та управління у сфері забезпечення якості освіти».
8. За результатами внутрішнього аудиту складено аудиторський звіт від 29 червня 2023 року № 10-21/3, який позивач підписала з коментарями.
9. Наказом Голови Державної служби якості освіти України від 12 липня 2023 року № 01-10/144 порушено дисциплінарне провадження щодо начальника управління Державної служби якості освіти у Київській області ОСОБА_1 з метою встановлення наявності чи відсутності у її діях дисциплінарного проступку; утворено дисциплінарну комісію для здійснення дисциплінарного провадження.
10. Всебічно і повно з`ясувавши всю необхідну інформацію про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, встановивши всю необхідну інформацію про обставини відповідного порушення, розглянувши наявні в матеріалах дисциплінарної справи докази, дисциплінарна комісія прийшла до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 5, 9 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», у вигляді невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників та використання повноважень в особистих (приватних) інтересах. 15 серпня 2023 року дисциплінарна комісія затвердила подання яким рекомендувала Голові Державної служби якості освіти України відповідно до частини третьої статті 66 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», у вигляді неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників застосувати до начальника Управління ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.
11. Наказом Голови Державної служби якості освіти України від 25 серпня 2023 року №06-01/14-Кт за допущення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», у вигляді неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, зокрема вимог підпункту 2 пункту 6 Положення про Управління, пункту 3 посадової інструкції начальника Управління ОСОБА_1 , затвердженої Головою Служби 03 серпня 2021 року, доручення Голови Служби, наданого відповідно до пункту 2 наказу Служби від 21 березня 2022 року № 01-10/30, вимог пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 59, накладено на начальника Управління Державної служби якості освіти у Київській області ОСОБА_1 , відповідно до частини третьої статті 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення - догану.
12. Наказом Голови Державної служби якості освіти України від 25 серпня 2023 року №06-01/15-Кт за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах, накладено на ОСОБА_1 відповідно до частини п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення - звільнення.
13. Вважаючи притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення неправомірним, позивач звернулася до суду з цим позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що положенням абзацу шостого пункту 8 Положення №15 встановлено чітку вимогу згідно з якою встановлення надбавки за інтенсивність ОСОБА_1 , як начальнику Управління, повинно було відбуватися виключно за умови погодження її з Головою Державної служби якості освіти України.
15. Суд погодився з доводами відповідача про недотримання ОСОБА_1 вимог абзацу шостого пункту 8 Положення №15, оскільки надбавки за інтенсивність праці в розмірі 200% до посадового окладу в період з 04 вересня по 31 грудня 2021 року та в розмірі 100% до посадового окладу в період з 01 по 31 березня 2023 року згідно із наказами від 29 вересня 2021 року №08-02/124к та від 30 березня 2023 року №06-09/17к позивач встановила собі до отримання погодження Голови Державної служби якості освіти України. Надбавка за інтенсивність праці в розмірі 150% до посадового окладу встановлена позивачем у період з 01 січня по 30 квітня 2023 року та в розмірі 100% від посадового окладу в період з 01 по 31 травня 2023 року згідно з наказами від 10 січня 2023 року № 06-09/3к та від 25 травня 2023 року № 06-9/29к без отримання погодження Голови Державної служби якості освіти України як на момент видачі відповідних наказів, так і в подальшому, фактично самостійно надавши оцінку свого особистого внеску в загальний результат роботи Управління, яка вплинула на розмір встановленої та виплаченої надбавки у відповідному періоді. 
16. Таким чином, під час встановлення собі надбавки начальник Управління ОСОБА_1 не могла діяти з повною свободою розсуду та встановлювати надбавку без погодження з Головою Служби, чим порушила вимоги абзацу шостого пункту 8 Положення №15. Такі дії є незаконними та вчиненими з метою задоволення власних приватних майнових інтересів, отримання матеріальної вигоди за рахунок встановлення надбавок за інтенсивність праці та всупереч інтересам служби, адже в інтересах служби є те, щоб начальник Управління ОСОБА_1 , як державний службовець, діяла виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб передбачений законом і не завдавала будь-якої шкоди, у тому числі матеріальних збитків державі внаслідок необґрунтованих витрат бюджетних коштів.
17. Доводи позивача про порушення процедури її притягнення до дисциплінарної відповідальності не були підтверджені під час судового розгляду та суд дійшов висновку про дотримання відповідачем встановленої Законом України «Про державну службу» та Порядком № 1039 процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності.
18. Факт звільнення позивача у період тимчасової непрацездатності не знайшов підтвердження з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення керівництва ОСОБА_1 про причини відсутності на роботі у зв`язку з захворюванням, а на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України містяться відомості про тимчасову непрацездатність виключно до 25 серпня 2023 року. Медичний висновок про тимчасову непрацездатність 28 серпня 2023 року був долучений до матеріалів справи на час звернення з позовною заявою.
19. За результатами дисциплінарного провадження встановлено та підтверджено доказами вчинення ОСОБА_1 двох різних за характером та суттю дисциплінарних проступків у вигляді 1) неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників та 2) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах. А тому застосування дисциплінарних стягнень за кожен з таких дисциплінарних проступків є в межах повноважень відповідача, визначених чинним законодавством.
20. Згідно з приписами Закону України «Про державну службу» звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, перелік яких є вичерпним. Використання повноважень в особистих (приватних) інтересах входить до цього переліку.
21. Не знайшов суд і підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з відсутністю доказів її завдання.
22. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
23. У касаційній скарзі позивач як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пунктів 4, 8, 9 Положення №15, пункту 9 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» в подібних правовідносинах.
24. Звертає увагу, що згідно з пунктами 4, 8, 9 Положення №15 надбавки за інтенсивність праці та за виконання особливо важливої роботи встановлюються на невизначений строк до виникнення підстав для їх скасування чи зменшення та прийняття відповідного рішення про скасування чи зменшення такої надбавки.
25. Позивач вважає, що зміст наведених пунктів Положення №15 в сукупності і в контексті цієї справи слід розуміти так, що рішення про встановлення стимулюючих надбавок, погодження суб`єкта призначення на встановлення такої стимулюючої надбавки, в тому числі і про її розмір, діють до прийняття відповідним керівником рішення про їх скасування або зменшення їх розміру. А при відсутності рішення суб`єкта призначення про скасування чи зменшення розміру стимулюючої надбавки її виплата керівнику управління в початково призначеному розмірі не є порушенням установленого порядку її призначення і виплати.
26. Проте, суди першої та апеляційної інстанцій помилково вважали, що встановлення і погодження стимулюючої надбавки мало відбуватися на кожен календарний період.
27. Оскільки 29 листопада 2021 року Головою Державної служби якості освіти України у листі Управління держаної служби якості освіти у Київській області від 06 вересня 2021 року про погодження керівнику Управління надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці в розмірі 200% посадового окладу з 04 вересня 2021 року накладено резолюцію про погодження такої надбавки та строк дії такого погодження не обмежено, то встановлення наказами від 29 вересня 2021 року та від 25 січня 2022 року надбавки у такому розмірі (200%) повністю узгоджується з погодженням керівника служби.
28. Листом Державної служби якості освіти від 25 січня 2023 року №01/01-24а/156 до управління у Київській області доведено, що у 2023 році надбавка за інтенсивність праці встановлюється в межах затвердженого фонду оплати праці на 2023 рік, але її граничний розмір не повинен перевищувати 150% посадового окладу та зобов`язано надавати інформацію про встановлення стимулюючих виплат за зразком, зазначеним у додатку до листа. Після отримання цього листа було встановлено надбавку в розмірі 150% від посадового окладу, що відповідало вказівці служби. Наказами від 30 березня та 25 травня 2023 року встановлено надбавку за інтенсивність праці в ще меншому розмірі - 100% посадового окладу, що також узгоджується з погодженням керівника служби, викладеним у листі від 25 січня 2023 року.
29. На переконання позивача суди першої та апеляційної інстанцій дали невірне тлумачення змісту пункту 9 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» та помилково вважали, що встановлення надбавки за інтенсивність праці начальником управління у Київській області за наявності погодження суб`єкта призначення про розмір такої надбавки без обмеження строку такого погодження вважається використанням посадовою особою повноважень в особистих (приватних) інтересах. Про відсутність в її діях складу правопорушення свідчить також рішення Національного агентства з питань запобігання корупції, яке провело заходи моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Відповідні заходи моніторингу і контролю завершено 30 листопада 2023 року без вжиття заходів реагування.
30. Звертає увагу на те, що судами не було застосовано при вирішенні цього спору норму матеріального права - частину третю статті 65 Закону України «Про державну службу» та з огляду на те, що з дня видання наказів про встановлення надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці минув рік, до дисциплінарної відповідальності вона не могла бути притягнута. Видання наказів не є триваючим правопорушенням, а тому строк має застосовуватися і рахуватися з дня видання такого наказу.
31. Також пропущений і шестимісячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності з огляду на те, що інформація про розмір встановлених та нарахованих надбавок надавалась відповідачу щомісяця.
32. Оскільки у день застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення 28 серпня 2023 року була відсутня на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, то відповідно до приписів частини четвертої статті 74 Закону України «Про державну службу» до неї не могло бути застосовано таке стягнення.
33. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити її без задоволення.
34. Звертав увагу на те, що в касаційній скарзі позивач зазначає про незаконність дій та рішення відповідача в контексті застосування вимог частини третьої статті 65 Закону № 889-VIII, однак, під час розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій такі обґрунтування не зазначались, тому є новими.
35. Вказує, що суди попередніх інстанцій у повному обсязі дослідили обставини стосовно встановлення позивачкою у період 2021- 2023 років собі надбавок та надали їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про порушення позивачем визначеної законодавством процедури встановлення собі надбавки за інтенсивність праці, а відповідно наявності в її діях дисциплінарного проступку у вигляді використання повноважень в приватних інтересах за який її звільнено з займаної посади.
36. Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано застосували пункти 4, 8 Положення № 15 та не застосували пункт 9 цього ж положення, а тому доводи позивача про неправильне застосування судами попередніх інстанцій вимог пунктів 4, 8, 9 Положення № 15 є необґрунтованими. Обставини цієї справи не передбачали можливості для застосування пункту 9 Положення № 15, оскільки зменшення розміру раніше встановленої позивачкою собі надбавки за інтенсивність праці ні з її ініціативи, а тим більше ні з ініціативи Служби не відбувалося.
37. Як стверджує відповідач, оскільки начальник Управління Служби у Київській області ОСОБА_1. з метою задоволення власних приватних майнових інтересів, отримання матеріальної вигоди за рахунок встановлення надбавок за інтенсивність праці, порушуючи вимоги абзацу шостого пункту 8 Положення № 15 встановлювала собі надбавки без погодження з Головою Служби, при цьому самостійно надавала оцінку свого особистого внеску в загальний результат роботи Управління Служби у Київській області без зовнішнього контролю за доцільністю встановлення надбавки та обґрунтованості її розміру, а також вчинила дії направлені на приховування допущеного нею порушення шляхом фальсифікації наказів Управління Служби у Київській області про встановлення собі надбавок, то обґрунтованим є висновок про те, що позивачка вчинила дисциплінарний проступок передбачений пунктом 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах.
38. У додаткових поясненнях та заяві про закриття касаційного провадження в цій справі, які надійшли на адресу Верховного Суду, відповідач просив закрити касаційне провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 339 КАС.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
39. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
40. Спір у цій справі виник у зв`язку із застосуванням до державного службовця такого виняткового виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби, за вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що, за змістом спірного наказу, полягає у використанні повноважень в особистих (приватних) інтересах.
41. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України в межах доводів позивачки, обґрунтованих відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а тому зважаючи на висновки судів попередніх інстанцій та доводи позивачки в касаційній скарзі, на стадії касаційного перегляду ключовим питанням справи є правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм пунктів 4, 8, 9 Положення № 15, пункту 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII у контексті з`ясування того, чи має право позивач на встановлення собі надбавки за інтенсивність праці без отриманого погодження Голови Служби на встановлення такої або коли таке погодження було отримано пізніше.
42. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
43. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон № 889-VIII.
44. Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
45. Згідно з пунктами 2, 5 частини першої статті 4 Закону № 889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень.
46. Статтею 7 Закону № 889-VIII, серед іншого, визначено, що державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
47. Підпунктами 7, 8 частини першої статті 8 Закону № 889-VIII установлено, що державний службовець зобов`язаний, зокрема: сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
48. Держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи (частина перша статті 50 Закону № 889-VIII).
49. Відповідно до частини другої цієї статті заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).
50. При цьому пунктом 2 частини третьої статті 50 Закону № 889-VIII встановлено, що розмір місячної премії визначається відповідно до обсягу особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.
51. Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності) (абзац 3 частини шостої статті 52 Закону № 889-VIII).
52. Механізм застосування стимулюючих виплат державним службовцям з метою посилення мотивації працівників державних органів до високопрофесійної, результативної та високоякісної роботи визначено Положенням № 15.
53. Пунктом 2 Положення № 15 установлено, що керівники державної служби в державному органі мають право встановлювати державним службовцям у межах економії фонду оплати праці додаткові стимулюючі виплати.
54. До додаткових стимулюючих виплат державним службовцям належать надбавки: 1) за інтенсивність праці; 2) за виконання особливо важливої роботи (пункт 3 цього Положення).
55. Згідно з пунктом 4 Положення № 15 надбавка за інтенсивність праці та надбавка за виконання особливо важливої роботи встановлюються державним службовцям у відсотках до посадового окладу. 
56. Надбавки встановлюються згідно з наказом (розпорядженням) керівника державної служби в державному органі.
57. Надбавка за інтенсивність праці встановлюється державним службовцям з урахуванням таких критеріїв: якість і складність підготовлених документів; терміновість виконання завдань, опрацювання та підготовки документів; ініціативність у роботі (пункт 5 Положення № 15).
58. Відповідно до пункту 8 Положення № 15 керівникам інших державних органів (керівникам державної служби), їх заступникам можуть встановлюватися надбавки керівником державної служби в державному органі за погодженням із суб`єктом призначення.
59. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи надбавки скасовуються або їх розмір зменшується (пункт 9 Положення № 15).
60. Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
61. Згідно з частиною першою статті 65 Закону № 889-VІІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
62. Частиною другою цієї ж статті визначено, що дисциплінарними проступками зокрема є: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5); використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб (пункт 9).
63. Статтею 74 Закону № 889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
64. Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.
65. Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9- 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (частина п`ята статті 66 Закону № 889-VIII).
66. Судами попередніх інстанцій встановлено, фактичною підставою для прийняття спірного наказу стало те, що начальник Управління Служби у Київській області ОСОБА_1 надбавки за інтенсивність праці в розмірі 200 % до посадового окладу в період з 04 вересня 2021 року по 31 грудня 2021 року та в розмірі 100 % до посадового окладу в період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року, згідно із наказами від 29 вересня 2021 року № 08-02/124к та від 30 березня 2023 року № 06-09/17к, встановила собі до отримання погодження Голови Служби. 
67. Окрім того, надбавка за інтенсивність праці в розмірі 150 % до посадового окладу у період з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року та в розмірі 100 % від посадового окладу в період з 01 травня 2023 року по 31 травня 2023 року згідно з наказами від 10 січня 2023 року № 06-09/3к та від 25 травня 2023 року № 06-9/29к начальник Управління Служби у Київській області ОСОБА_1. встановила собі без отримання погодження Голови Служби як на момент прийняття відповідних наказів, так і в подальшому.
68. Ураховуючи те, що зі зверненням за погодженням надбавки позивачка зверталася 29 листопада 2021 року та 11 квітня 2023 року, тобто після прийняття відповідних наказів, то, як правильно вказали суди попередніх інстанцій, це свідчить про недотримання позивачкою вимог абзацу шостого пункту 8 Положення № 15.
69. Верховний Суд вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що при прийнятті наказів про встановлення собі надбавки в розмірі 150 % до посадового окладу у період з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року та в розмірі 100 % від посадового окладу в період з 01 травня 2023 року по 31 травня 2023 року, позивачка, як начальник Управління Служби у Київській області, фактично сама надала оцінку свого особистого внеску в загальний результат роботи державного органу, яка вплинула на розмір встановленої та виплаченої надбавки у відповідних періодах.
70. Водночас пунктом 8 Положення № 15 визначено, що керівникам інших державних органів (керівникам державної служби), їх заступникам можуть встановлюватися надбавки керівником державної служби в державному органі за погодженням із суб`єктом призначення.
71. Аналізуючи наведені вище норми Закону № 889-VIII та Положення № 15 колегія суддів доходить висновку про те, що начальником Управління Служби у Київській області, як керівником державної служби в державному органі, встановлюються надбавки за інтенсивність праці за погодженням з Головою Служби, з врахуванням таких критеріїв, як якість і складність підготовлених документів, терміновість виконання завдань, опрацювання та підготовки документів, ініціативність у роботі.
72. З огляду на викладене позивачка, як начальник Управління Служби у Київській області, при прийнятті наказів про встановлення собі надбавки за інтенсивність праці повинна була погодити встановлений собі розмір такої надбавки із суб`єктом призначення - Головою Служби.
73. Фактично позивачка, нараховувала грошові кошти у розмірі, який вона визначила на власний розсуд без жодного стороннього контролю за процесом прийняття таких рішень. Наведене доводить, що позивачка, приймаючи накази про преміювання самої себе, з огляду на спосіб їх прийняття, а також розмір премій встановлений цими наказами, використала власні повноваження в особистих цілях.
74. Така поведінка позивачки свідчить про те, що вона не дотрималась вимог Положення № 15 та протиправно прийняла накази про встановлення собі надбавки за інтенсивність праці без погодження з Головою Служби.
75. Верховний Суд вважає, що зазначені дії позивачки обґрунтовано кваліфіковано відповідачем за пунктом 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII.
76.  З огляду на наведене Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що спірний наказ прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття. 
77. Доводи касаційної скарги щодо незастосування судами попередніх інстанцій частини третьої статті 65 Закону України «Про державну службу» відповідно до якої державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду, не підлягають оцінці судом касаційної інстанції, оскільки за правилами частини четвертої статті 341 КАС України у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається, водночас позовна заява не містить таких підстав позову. 
78. Стосовно посилання позивачки в касаційній скарзі на незастосування судами першої та апеляційної інстанцій у спірних правовідносинах пункту 9 Положення № 15, відповідно до якого у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи надбавки скасовуються або їх розмір зменшується, то, як убачається з матеріалів справи, предметом перевірки дій позивачки було саме встановлення надбавок без погодження з Головою Служби й не установлено скасування або зменшення розміру надбавок Головою Служби за несвоєчасне виконання позивачем завдань або погіршення якості роботи.
79. З огляду на це, підстав для застосування судами першої та апеляційної інстанцій у спірних правовідносинах пункту 9 Положення № 15 немає.
80. Надаючи оцінку доводам заяви Служби про закриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 339 КАС України відповідно до якого суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, колегія суддів зазначає таке.
81. Касаційне провадження ухвалою від 30 вересня 2024 року відкрито з підстави визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Колегія суддів зауважує, що касаційний перегляд оскаржуваних судових рішень здійснюється з урахуванням вимог статті 341 КАС України та передбачає здійснення перевірки повноти з`ясування судами попередніх інстанцій встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права.
82. У вказаній ухвалі колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги є мотивованими та такими, що повинні бути перевірені під час касаційного перегляду судових рішень судів попередніх інстанцій. За таких обставин, суд касаційної інстанції не має підстав для закриття касаційного провадження згідно з пунктом 4 частини першої статті 339 КАС України, а відтак, у задоволенні клопотання відповідача про закриття касаційного провадження слід відмовити.
83. З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
84. Наведені в касаційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав уважати, що ними неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
85. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
86. Враховуючи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, переглянуті судом касаційної інстанції в передбачених статтею 341 КАС України межах, ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.
87. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити Державній службі якості освіти України у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2024 року у справі № 140/30854/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
В.Е. Мацедонська
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду