Справа № 490/1297/26
н\п 2/490/2268/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua Код ЄДРПОУ 02892528

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року          м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
19.02.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі на суму 85050,99 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 03.01.2022 року відповідачкою було підписано Заяву-анкету №1078054 (002/13511223-SP) про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». 
Відповідачка підтвердила, що приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», яка розміщена разом з додатками, Паспортом споживчого кредиту на сайті Банку https://tascombank.ua/ та https://sportbank.com.ua, посилання на примірники якої, разом з додатками відповідачка отримала в Мобільному додатку «Sportbank». 
Згідно з п. 1 Заяви-анкети відповідачка просила відкрити поточний рахунок у національній валюті. Позичальнику було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (100000,00 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 40000,00 грн. Процентна ставка за встановленим кредитним лімітом 0,22%. Строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. 
Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідачка перестала виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестала сплачувати заборгованість по кредиту та процентах, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 85050,99, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 39968,21 грн, заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) – 45082,78 грн. Вказану суму заборгованості та судові витрати позивач просить стягнути з відповідачки у судовому порядку.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Ухвалою судді від 23.02.2026 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 23.02.2026 року відповідачці був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
23.03.2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Мутьєв Д.В. подав до суду заяву в якій просив справу №490/1297/26 за позовом АТ «Таскомбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 85050,99 грн, розглядати в порядку спрощеного спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.03.2026 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та у задоволенні клопотання представника відповідачки про перехід до розгляду справи у порядку спрощеного спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
24.03.2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Мутьєв Д.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому клопотав про визнання неналежними, недопустимими доказами додатки, документи надані стороною позивача до позовної заяви в якості доказів, витребувати у позивача додатки до позову належним чином оформлені, що надані в ксерокопіях в якості доказів по справі разом із позовом, а також просив відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості у розмірі 85050,99 грн, разом із судовими витратами, з огляду на наступне.
Згідно із Інформації в Єдиному реєстрі адвокатів України відносно представника Позивача, Костенко Олександра Сергійовича відомості відсутні як про адвоката. Свої трудові/цивільно-правові відносини із Позивачем та/або АО «Смартлекс» Костенко О.С. не підтвердив документально й не зазначив себе в статусі адвоката, адже жодного відповідного, належного й допустимого документу, доказу у судовій справі з цього приводу не надано. У зв`язку з чим, в разі подання позову не уповноваженою особою позов має бути повернуто без розгляду.
Стороною Позивача не надано жодних належних й достеменних доказів того, що Відповідачем безпосередньо підписано угоду й отримано відповідні кошти (належним чином завірені й підтверджені копії первинних бухгалтерських документів не надано, яким чином проходила ідентифікація особистості Відповідача й процес підписання документально не підтверджено).
Зазначив, що зазначених заборгованостей Відповідачка не має. Надані до позову копії документів в якості доказів викликають сумніви, оскільки їх ксерокопії виконані у нерозбірливому (нечитабельному) вигляді, не завірені у відповідності до приписів ЦПК України (відмітка має містити наступні реквізити: слова – «Згідно оригіналу», найменування посади, особистий підпис, прізвище та ініціали уповноваженої особи, дата засвідчення). Більш того, чи не кожен наданий стороною Позивача в якості доказів по справі додаток до позову складений різними посадовими особами банку, і підпис на документах відсутній, а його надання суду особою повноваження якої є сумнівні потребує принаймні відповідних уточнень, витребувань або ж визнання такі докази що є неналежними й недопустимими у справі.
Текст позовної заяви не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, зазначені суми у якості розрахунку містить в собі лише певні цифри. Такий Розрахунок не може слугувати доказом розміру грошових вимог Позивача до Відповідача та не є обґрунтованим розрахунком сум у розумінні пункт 3 частини 3 статті 175 ЦПК України, який повинен бути аргументованим, переконливим, зрозумілим для аналізу та подальшої оцінки судом, що достатньо підтверджує результат математичного розрахунку викладеного шляхом обчислення, підрахування, лічби конкретних сум заборгованості. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту існування заборгованості за Договором, повноважності діяльності свого представника, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Вказав, що наданий представником позивача розрахунок боргу в односторонньому порядку, залежить від його волевиявлення, не є первинним документом та не підтверджує ні факт користування відповідачкою кредитними коштами, ні факт наявності заборгованості.
27.03.2026 року представник АТ «Таскомбанк» - Костенко О.С. подав до суду відповідь на відзив, в якому просив відзив на позовну заяву залишити без розгляду, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Щодо твердження представника відповідачки про «подання позову не уповноваженою особою», зазначив наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Зважаючи на ціну позову, спір за цією позовною заявою належить до категорії малозначних, а відтак представником позивача може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність.
Представником Позивача на підтвердження своїх повноважень, було долучено до позовної заяви копію довіреності № 224 від 09 вересня 2025 року, згідно якої представник позивача уповноважений підписувати, подавати та отримувати документи, а саме: вимоги про погашення заборгованості за укладеними договорами між Банком та клієнтами - боржникам, позовні заяви, заяви, запити, повідомлення, листи, скарги, клопотання, а також інші документи, які пов`язані з виконанням дій визначених даною довіреність (копія довіреності представника позивача міститься в матеріалах справи).
Також Представник Відповідача стверджує, що «надана довіреність представника Позивача підписана головою правління, Володимиром Дубєй, проте жодного належного й допустимого доказу обіймання такої посади останнім до матеріалів судової справи не надано. Тому перевірити повноважність голови правління: чи обіймає Дубєй В. в установі Позивача таку посаду невідомо, адже відповідного наказу про призначення/обрання та/або відповідного контакту суду не надано, чи вправі голова правління за своїми посадовими обов`язками видавати такі довіреності із відповідним обсягом повноважень третім особам (відсутній в матеріалах судової справи статут, контакт тощо) так само не відомо тощо». 
Відомості про керівника юридичної особи підлягають обов`язковій державній реєстрації та внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Відомості про ОСОБА_2 як керівника АТ «Таскомбанк» внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є загальнодоступним (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань щодо АТ «Таскомбанк» міститься у матеріалах справи).
Отже, доводи Представника Відповідача, щодо відсутності повноважень Представника Позивача для подання позовної заяви є безпідставними.
Вказав, що 03.01.2022 року АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) підписали Заяву №1078054 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank.
Відповідачка підтвердила, що після отримання Банком від неї Заяви про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції та підписання Банком цієї Заяви про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції, Публічна пропозиція разом з додатками та вказаними заявами, будуть складати Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, що укладений між нею та Банком. Також підтвердила, що вона отримала від Банку свій примірник Заяви про приєднання та платіжну картку. Також при укладені кредитного договору Відповідачем були надані копії паспорта та довідки про присвоєння РНОКПП, які містяться у матеріалах справи. Відповідно до п. 5 Заяви про приєднання до ч. 1 Публічної пропозиції Відповідач підтвердила, що копії її ідентифікаційних документів (паспорт, довідка про присвоєння РНОКПП) відповідають оригіналу.
Відповідачці, як вказано вище, відкрито поточний рахунок у гривні № НОМЕР_2 , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, що підтверджується довідкою про відкриття рахунку. Кредитні кошти Відповідачка отримала у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою по рахунку, отже Банк свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.
Таким чином долучені до позовної заяви документи підтверджують укладення між Позивачем і Відповідачкою кредитного договору та отримання останньою відповідних коштів.
Зазначив, що твердження Представника Відповідачки щодо про ненадання жодних належних й достеменних доказів того, що Відповідачкою безпосередньо підписано угоду й отримано відповідні кошти є юридично безпідставними, оскільки видачу кредитних коштів, здійснення дій відповідачки щодо користування кредитними коштами, заборгованість за кредитним договором підтверджується саме первинною документацією АТ «Таскомбанк».
Щодо твердження представника відповідачки про те, що «не надано жодного належного, допустимого доказу по справі», вказав, що у матеріалах справи наявні електронні копії документів, зокрема Довідка про відкриття рахунку, розрахунок заборгованості по кредитному договору №002/13511223-SP, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо АТ «Таскомбанк» які відображають весь зміст інформації зазначеної в оригіналах. У свою чергу Публічна пропозиція (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» разом з Тарифами розміщені на сайті Банку https://tascombank.ua/ та https://sportbank.com.ua, посилання на примірники якої, разом з додатками Відповідач отримав в Мобільному додатку «Sportbank».
Крім того примірник оригіналу кредитних матеріалів, зокрема Заява №1078054 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, наявний у Відповідача.
Доводи представника відповідачки про те, що ксерокопії нечитабельні та незасвідчені належним чином є безпідставним та не відповідає дійсності, оскільки не підтверджене жодними доказами. З огляду на вищезазначене, Позивач вважає, що підстави для задоволення клопотання Відповідача щодо визнання неналежними, недопустимими доказами додатки, документи надані стороною Позивача до позовної заяви та зобов`язання надати оригінали всіх документів наданих до позову не підлягає задоволенню.
Отже, позивачем відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості, в той час, як заперечення відповідача щодо позовних вимог, що викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджуються жодними доказами, більш того ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах, а отже позовна заява позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає повному задоволенню.
13.04.2026 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
До позовної заяви не додано тарифів обслуговування даного виду кредитних карт. Тому взагалі неможливо зрозуміти за яким саме тарифом обслуговувався картковий рахунок відповідачки.
Зазначає, що нею повністю погашено, як основну суму кредиту так і проценти за користування кредитними коштами, що підтверджується розранкому заборгованості, який доданий позивачем до позовної заяви.
Зауважує, що позивачем не надано до суду доказів виконання кредитором зобов`язань за кредитним договором та доказів існування кредитної заборгованості. Позивачем, як доказ існування заборгованості по кредитному договору, надано розрахунок заборгованості за кредитним договором. Вказаний розрахунок заборгованості є односторонньою калькуляцією позивача і не може підтверджувати виконання, або не виконання відповідачкою умов кредитного договору. Тобто позивач не надав до суду будь-яких документів на підтвердження видачі кредиту по кредитному договору, будь-яких виписок по рахунку, будь-яких квитанцій, жодного документу про виконання умов кредитного договору та не підтвердив ані розмір заборгованості, ані існування заборгованості по кредитному договору в принципі.
Вказала, що позивачем до матеріалів позовної заяви не додано доказів видачі платіжної картки, встановлення кредитного ліміту та його розміру, оскільки у заяві про відкриття поточного рахунку, у графі заява на випуск електронного платіжного засобу зазначено кредитний ліміт, проте не зазначено на якому електронному платіжному засобі він встановлений та термін дії вказаного засобу. Також до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували факт користування кредитними коштами.
21.04.2026 року представник АТ «Таскомбанк» - Костенко О.С. подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив наступне.
Відповідачка у поясненнях зазначає, що «до позовної заяви не додано Тарифів обслуговування даного виду кредитних карт. Тому взагалі неможливо зрозуміти за яким саме тарифом слуговувався картковий рахунок Відповідачки». 
Щодо вищезазначеного твердження, представник позивача, зазначив, що відповідно до п. 2. Заяви про приєднання до ч. 2 Публічної пропозиції Відповідач підтвердила, що перед підписання цієї Заяви вона ознайомилась з Публічною пропозицією разом з додатками, в т.ч але не виключно, частиною 2 Публічної пропозиції, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту, що розміщені на cайті Банку https://tascombank.ua/ та Лендинговій сторінці https://sportbank.com.ua посилання на примірник якої, разом з додатками отримала в Мобільному додатку «Sportbank», і з якою повністю згодна, зміст розуміє, положення якої зобов`язується неухильно дотримуватися (тарифи містяться у матеріалах справи).
Вказав, що кредитні кошти відповідачка отримала у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою по рахунку, отже Банк свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Видача кредитних коштів, здійснення дій відповідачки щодо користування кредитними коштами, заборгованість за кредитним договором підтверджується саме первинною документацією АТ «Таскомбанк».
Зазначив, що позивачем надано детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором, який фіксує інформацію з первинних фінансових документів – виписок по рахунку. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. В свою чергу, Відповідачка не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку за період з 04.01.2022 по 27.11.2025. Також, наданий зі сторони Позивача розрахунок заборгованості, Відповідачкою не спростований, контррозрахунку не надано. Жодних доказів на спростування розміру заборгованості Відповідачки за кредитним договором не надано.
З наявної в матеріалах справи виписки по рахункам вбачається, що 25.07.2023 року з рахунку категорії 2620 відбулось перенесення заборгованості через рахунок категорії 2909 на рахунок категорії 9611 – Призначення: Оприбуткування на поза балансі заборгованості списаної за рахунок нарахованого резерву на підставі рішення Правління, що є внутрішньобанківською процедурою, яка фіксує перенесення боргу з активних рахунків на рахунок витрат банку та не звільняє позичальника від зобов`язань за кредитним договором. Окрім цього, Відповідачкою не було надано жодних доказів виконання зобов`язання за кредитним договором.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.04.2026 року залишиено без задоволення клопотання представника відповідачки про повернення позовної заяви без розгляду та клопотання представника відповідачки про визнання "неналежними, недопустимими доказами додатків, документів надані стороною позивача до позовної заяви в якості доказів" та про "витребуваня від позивача додатків до позову належним чином оформлених, що надані в ксерокопіях в якості доказів по справі разом із позовом".
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, беручи до уваги доводи представника позивача та представника відповідачки, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно з роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором, а також положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Заяви №1078054 від 03.01.2022 року про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 підтвердила, що приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», яка розміщена разом з додатками, в т.ч але не виключно, тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту на сайті Банку https://tascombank.ua/ та https://sportbank.com.ua, посилання на примірники якої, разом з додатками відповідачка отримала в мобільному додатку «Sportbank». Акцептована відповідачкою Публічна пропозиція разом з даною Заявою-анкетою складають Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».
Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідачка користуючись кредитними коштами, порушила умови договору щодо вчасного повернення коштів та сплати відсотків, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком становить 85050,99 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 39968,21 грн; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) – 45082,78 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Зважаючи на викладене, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отриманням відповідачкою кредитних коштів.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази (Заяву про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», розрахунок заборгованості, виписку про рух коштів по рахунку) суд дійшов висновку, що відповідачка, відповідно до наданого позивачем розрахунку користувалась кредитними коштами, наданими їй АТ «Таскомбанк» за договором №1088054(002/13511223-SP) від 03.01.2022 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим, має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 39968,21 грн, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у вказаному вище розмірі.
Водночас позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №1078054, просив у тому числі, крім тіла кредиту, тобто суми, яку фактично отримав в борг позичальник, стягнути заборгованість за відсотками.
Перевіряючи доводи позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості в цій частині за цим кредитним договором, суд прийшов до таких висновків.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Заява №1078054 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» підписана відповідачкою власноручно, Заява №1078054 про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» підписана відповідачкою за допомогою відкритого електронного ключа клієнта та вказані документи умов, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами не містять.
Поряд з цим у Заяві №1078054 про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» зазначено, що цією Заявою ОСОБА_1 приєднується до частини 2 Публічної пропозиції та просить Банк надати йому банківські та фінансові послуги, зокрема, відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у національній валюті України на її ім`я; надати послугу Кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування, що встановлений в Тарифах та складає 100000,00 гривень, з урахуванням умов визначених в Публічній пропозиції та тут. Тарифи, розмір процентної ставки та розмір комісій, що передбачені для послуги кредитування рахунку та встановлені в Тарифах, можуть бути змінені Банком шляхом внесення змін до Публічної пропозиції в порядку, передбаченому розділом 11 Публічної пропозиції. Такі зміни застосовуються виключно до кредитної заборгованості, що виникає у Клієнта після набрання чинності такими змінами. До заборгованості, що виникла до моменту набрання чинності змін, застосовується процентна ставка та комісії, визначені Тарифами, які діяли на момент виникнення кредитної заборгованості. Збільшення процентної ставки за діючою кредитною заборгованістю в межах Ліміту Кредитування рахунку без письмової згоди Клієнта не допускається.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», а також Тарифи та умови обслуговування картки «Sportbank», як невід`ємні частини спірного договору.
Зокрема у Тарифах, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: строк дії картки, розмір, порядок та умови нарахування відсоткової ставки, відповідальність сторін, а також містяться додаткові положення, в яких визначено інші умови обслуговування кредитної лінії/овердрафту картки «Sportbank».
Однак, вказані Тарифи не містять підпису відповідачки, тому стверджувати, що саме ці Тарифи розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, не можна. Оскільки, Тарифи не містять підпису відповідачки, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Тарифи, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Таскомбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Тарифи, відсутність у Заявах домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, надані банком Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Тарифи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Таскомбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Зокрема, до таких висновків прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року у цивільній справі №578/132/16-ц, а також в постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі №342/180/17.
У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки відсотків за кредитним договором №1078054 (002/13511223-SP) та необхідності відмови у задоволенні позову в цій частині.
Окрім того, як вбачається з розрахунку заборгованості наданого представником АТ «Таскомбанк» відповідачкою було сплачено 3016,06 грн в рахунок погашення заборгованості за відсотками (25.02.2022 року у розмірі 1016,06 грн, 20.06.2023 року у розмірі 1000,00 грн, 20.07.2023 року у розмірі 1000,00 грн).
Враховуючи вищенаведене, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні стягнення відсотків за користування кредитним коштами, слід у тіло кредиту зарахувати оплату Відповідачкою відсотків у тому ж розмірі.
Отже, тіло кредиту яке підлягає стягненню становить 36952,15 грн (39968,21 грн (наяна заборгованості відповідачки за тілом кредиту) - 3016,06 грн (сплачені відповідачкою відсотки, які слід зарахувати в оплату тіла кредиту).
Таким чином, відхиляючи доводи представника відповідачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме, стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №1078054 (002/13511223-SP) у розмірі 36952,15 грн.
Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1155,48 грн, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією банку №2263157146 від 02.02.2026 року.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 81, 89, 128, 131, 136, 141, 258-259, 263, 265, 268, 276, 277, 279, 354-355 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» (код ЄДРПОУ: 09806443, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №1078054 (002/13511223-SP) від 03.01.2022 року у розмірі 36952 (тридцять шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 15 копійок.
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судовий збір у розмірі 1155 (одна тисяча сто п`ятдесят п`ять) гривень 48 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          О.В. Саламатін