ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10801/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/10801/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просило: 
- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. від 27 листопада 2025 року ВП № 77614455 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,0 грн. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Апелянт вказує, що постанова про накладення штрафу винесена у зв`язку зі скасуванням судом постанови про закінчення виконавчого провадження. В той же час, боржником повідомлено старшого державного виконавця, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №280/911/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області проведено перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком, про що свідчать розпорядження про перерахунок пенсії (направлено до відділу в рамках виконавчого провадження). Головним управлінням за період з 07 жовтня 2009 року по 31 грудня 2024 року донарахована пенсія у сумі 247 505,51 грн., про що свідчить протокол індивідуального перерахунку згідно рішення суду. Крім того, на виконання рішення суду Головним управлінням нарахована компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії в сумі 16 741,96 грн, про що свідчить розрахунок суми компенсації. Кошти, нараховані на виконання рішення суду (247 505,51 грн), сума компенсації (16 741,96 грн) та поточні суми пенсії за період з 01 січня 2025 року по 31 травня 2025 року (11 805,00 грн = 2 361,00 грн х 5 місяців), перераховані Головним управлінням у травні 2025 року на банківський рахунок стягувача, про що свідчать витяги зі Списку №1 на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки в АТ «Ощадбанк». Щомісячні виплати пенсії ОСОБА_1 здійснюються надалі в повному обсязі. Отже, всі підтверджуючі документи повного виконання рішення суду було надано в рамках виконавчого провадження. Скасування постанови про закінчення виконавчого провадження не свідчить про невиконання рішення суду, а свідчить про не доведення державним виконавцем правомірності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Крім того, в оскаржуваній постанові старший державний виконавець взагалі не наводить доводів в чому, на його думку, є невиконання рішення суду. З огляну на вищенаведене, постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. від 27 листопада 2025 року ВП № 77614455 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,0 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. 
Відповідач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі №280/911/24, яке набрало законної сили 24 вересня 2024 року:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо встановлення в рішенні (протоколі) №084650010988 від 18 квітня 2023 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в графі особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм. - з 07 жовтня 2009 року по довічно; призначення за рішенням суду - з 07 жовтня 2009 року по довічно»;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року без застосування особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм. - з 07 жовтня 2009 року по довічно; призначення за рішенням суду - з 07 жовтня 2009 року по довічно», з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати, відповідно до частини 1 статті 28, частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням компенсації втрати частини доходу, із врахуванням раніше виплачених сум.
31 жовтня 2024 року представником ОСОБА_1 одержано виконавчі листи у справі № 280/911/24, які в подальшому пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку із чим державним виконавцем 16 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження № 77614455 з примусового виконання виконавчого листа № 280/911/24, що свідчить про допущення представником описки в частині зазначення номеру виконавчого провадження, яке було пред`явлено внаслідок пред`явлення до виконання вищезазначеного виконавчого листа під час звернення до суду із даним позовом.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 30 травня 2025 року повідомило державного виконавця про те, що на виконання рішення суду по справі № 280/911/24 органом пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 та за період з 07 жовтня 2009 року по 31 грудня 2024 року донарахована пенсія у сумі 247505,51 грн. Крім того, на виконання рішення суду стягувачу нарахована компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії у сумі 16741,96 грн. Донарахована пенсія (247505,51 грн), сума компенсації (16741,96 грн) та сума пенсії за період з 01 січня 2025 року по 31 травня 2025 року (11805,00 грн.= 2361,00 грн. х 5 місяців) перераховані у травні 2025 року на розрахунковий рахунок стягувана, відкритий в «Ощадбанку.
З огляду на вказаний лист, 30 червня 2025 року, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 77614455.
Вважаючи винесення постанови про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження передчасною та такою, що винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання, ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом у справі № 280/6470/25.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 280/6470/25 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:
визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 30 червня 2025 року про закінчення виконавчого провадження № 77614455;
в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Скасовуючи постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 30 червня 2025 року про закінчення виконавчого провадження № 77614455 Запорізький окружний адміністративний суд у рішенні від 15 вересня 2025 року у справі № 280/6470/25 зазначив, що з листа ГУ ПФУ в Запорізькій області № 0800-0801-5/53206 від 30 травня 2025 року вбачається лише констатація факту донарахування пенсії в розмірі 247 505,51 грн., та нарахування суми компенсації втрати частини доходу с розмірі 16 741, 96 грн. Але, наведений лист ГУ ПФУ в Запорізькій області та додатки не містять доказів (інформації) виконання судового рішення в повному обсязі щодо автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати у відповідності до частини 1 статті 28, частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Нарахування компенсації втрати частини доходу не містить періоду за який вона нарахована. Відсутність вказаних доказів у виконавчому проваджені позбавляє можливості встановити об`єм вчинених ГУ ПФУ в Запорізькій області дій стосовно виконання рішення суду по справі № 280/911/24.
На підставі судового рішення у справі № 280/6470/25 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) 06 жовтня 2025 року відновлено виконавче провадження № 77614455.
27 листопада 2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г. в межах ВП № 77614455 винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,0 грн. у зв`язку із не виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №280/911/24 без поважних причин.
Вважаючи винесення постанови про накладення штрафу протиправною позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII).
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому пунктом 1 частини 2 статті 18 цього Закону визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до вимог частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частини 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2 статті 75 цього Закону).
Згідно частини1 статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
При цьому, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.
Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
З системного аналізу норм Закону № 1404-VIII випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.
Передбачений статтею 75 Закону № 1404-VIII штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.
Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що штраф до позивача застосований у зв`язку із невиконанням органом пенсійного фонду без поважних причин рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №280/911/24, якою позивача, окрім перерахунку пенсії покладено зобов`язання і по виплаті перерахованих коштів. 
Крім того, з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 280/6470/25, з наданих позивачем до відповідача документів, разом із листом від 30 травня 2025 року, неможливо встановити об`єм вчинених ГУ ПФУ в Запорізькій області дій стосовно виконання рішення суду по справі № 280/911/24.
Вказане спростовує доводи позивача щодо повного виконання рішення суду по справі № 280/911/24 та надання органом пенсійного фонду до відповідача належних доказів на підтвердження факту такого виконання.
Також, слід врахувати, що після відновлення старшим державним Виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г. виконавчого провадження № 76614455 у зв`язку із виконанням вимог судового рішення у справі № 280/6470/25, органом пенсійного фонду не надано до органів державної виконавчої служби жодних документів, з яких можливо встановити об`єм вчинених ГУ ПФУ в Запорізькій області дій стосовно виконання рішення суду по справі № 280/911/24 та факт повного виконання судового рішення.
Окрім того, у позові позивач фактично не погоджується із висновками Запорізького окружного адміністративного суду, викладеними у рішенні від 25 вересня 2025 року у справі № 280/6470/25 стосовно не надання органом пенсійного фонду до органів державної виконавчої служби доказів на підтвердження факту повного виконання судового рішення у справі № 280/911/24 листом від 30 травня 2025 року, однак такі обставини встановлені судом в межах розгляду адміністративної справи № 280/6470/25 та з урахуванням положень статті 78 КАС України повторному доказуванню не підлягають.
Також, з моменту відновлення виконавчого провадження № 76614455 у позивача було більше місяця для надання до органів державної виконавчої служби документів, зміст та обсяг яких дозволяв би встановити факт виконання судового рішення суду по справі № 280/911/24 або об`єм вчинених ГУ ПФУ в Запорізькій області дій на його виконання.
При цьому, матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 77614455 доказів повідомлення позивачем відповідача про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №280/911/24 після поновлення 06 жовтня 2025 року виконавчого провадження на виконання виконавчого провадження рішення у справі № 280/6470/25 не містять.
Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що на момент прийняття постанови про накладення штрафу Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не виконало рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №280/911/24.
Оскільки органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду у спосіб, встановлений судом, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні по справі № 280/6470/25, тому доводи позивача про повне фактичне виконання рішення суду у справі № 280/911/24 до прийняття постанови від 27 листопада 2025 року ВП № 77614455 про накладення штрафу, не знаходять підтвердження.
З урахуванням наведеного, спірна постанова про накладення штрафу прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України, та відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, тому підстав для її скасування не вбачається.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/10801/25 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/10801/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко