Справа № 339/399/25 
Провадження № 33/4808/163/26 
Категорія ч.1ст.172-7, ч.2 ст.172-7КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Кобилинець Т.В. та прокурора Ляхович Д.С.
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Кобилинець Т.В. на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення, та накладено на неї стягнення:
- за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн. (одну тисячу сімсот гривень); 
- за ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення - у виглядi штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень).
На підставі ст. 36 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення накладено остаточне адміністративне стягнення у виглядi штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень). Стягнуто в дохід держави 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень та 60 копійок) судового збору, -
встановив: 

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Болехівської міської ради Івано-Франківської області, тобто суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановленому законом порядку відповідний орган про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів. 
Правопорушення вчинено за наступних обставин.
Відповідно до рішення Болехівської міської ради Івано-Франківської області № 1-1/20 від 26.11.2020 року «Про підсумки виборів, визнання повноважень і реєстрацію депутатів Болехівської міської ради та Болехівського міського голови» ОСОБА_1 обрано депутатом Болехівської міської ради Івано-Франківської області, а тому, у відповідності до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», вона є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону. Крім того, відповідно до контракту, укладеного 29.12.2018 року між Болехівською міською радою та керівником державного комунального закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 , останню призначено на посаду директора, головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги» Болехівської міської ради Івано-Франківської області. 31 жовтня 2023 року укладено додаткову угоду № 3 до контракту з керівником комунального закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 , згідно якої внесено зміни до пункту 27 розділу VI «Строк дії та умови контракту», викладено даний пункт у новій редакції: «27. Цей контракт діє з 30.12.2023р. до 30.12.2028р. і набирає чинності з дня підписання сторонами». У відповідності до п. 1.1 Статуту КНП «Центр первинної медичної допомоги», КНП є закладом охорони здоров`я – комунальним унітарним некомерційним підприємством. Згідно п. 1.4 даного Статуту, засновником, власником підприємства є територіальна громада міста Болехів в особі Болехівської міської ради. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним засновнику. Згідно даного контракту, органом управління майном КНП «Центр первинної медичної допомоги» є Болехівська міська рада в особі Болехівського міського голови. Відповідно до ч. 5 ст. Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад, а також за наявності у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Отже, безпосереднім прямим керівником директора КНП «Центр первинної медичної допомоги» ОСОБА_1 є Болехівський міський голова ОСОБА_2 , який має на неї прямий вплив, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття ОСОБА_1 , як депутатом Болехівської міської ради, рішень або вчинення чи невчинення нею певних дій. Зокрема, у відповідності до розділу ІІІ «Умови матеріального забезпечення керівника» вищевказаного Контракту, призначаючи щомісячні премії ОСОБА_1 , як керівнику директора КНП «Центр первинної медичної допомоги», Болехівський міський голова має прямий вплив на неї як депутата міської ради. 29.01.2025 року на засіданні 53 позачергової сесії Болехівської міської ради розглядалося питання № 17 порядку денного «Про впорядкування оплати праці міського голови». Приймаючи участь в голосуванні по даному питанню щодо визначення розміру премії міському голові ОСОБА_2 , у прямому підпорядкуванні якого вона знаходиться, ОСОБА_1 вчинила дії (прийняла участь у голосуванні) в умовах реального конфлікту інтересів, а також не повідомила колегіальний орган – Болехівську міську раду про наявність в неї реального конфлікту інтересів. В даному випадку реальний конфлікт інтересів полягає в тому, що приватний інтерес ОСОБА_1 , зумовлений бажанням отримати матеріальне заохочення у вигляді премії для себе особисто як керівника КНП «Центр первинної медичної допомоги», реально зіткнувся з її представницькими повноваженнями як депутата, що вплинуло на її об`єктивність та неупередженість під час виконання своїх представницьких повноважень, тобто під час голосування по вищевказаному питанню. Таким чином, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 28 цього Закону, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомила колегіальний орган – Болехівську міську раду про наявність у неї реального конфлікту інтересів та під час голосування на засіданні 53 позачергової сесії Болехівської міської ради за питання № 17 порядку денного «Про впорядкування оплати праці міського голови» щодо Болехівського міського голови ОСОБА_2 , у прямому підпорядкуванні якого вона знаходиться, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: прийняла участь у голосуванні, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. 
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник адвокат Кобилинець Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову щодо ОСОБА_1 , а провадження у адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст 172-7 КУпАП.
Вказує, що ОСОБА_1 не згідна із зазначеною постановою судді Долинського районного суду у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи та через порушення ним норм матеріального і процесуального права.
Вказує, згідно із матеріалами справи, а саме зі змісту протоколу №469 від 20.10.2025 вбачається, що реальний конфлікт інтересів полягає в тому, що приватний інтерес ОСОБА_1 зумовлений бажанням отримати матеріальне заохочення у вигляді премії для себе особисто, як Директора КНП «Центр первинної медичної допомоги», реально зіткнувся з її представницькими повноваженнями, як депутата, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість у прийнятті рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх представницьких повноважень, тобто, під час голосування 29.01.2025 на засіданні 53 позачергової сесії Болехівської міської ради до порядку денного було включено питання №17 «про впорядкування оплати праці міського голови». 
Так, на підтвердження приватного інтересу ОСОБА_1 посилаються на Контракт, а саме розділ ІІІ «Умови матеріального забезпечення керівника» Контракту, укладено між Болехівською міською радою в особі міського голови Болехівської міської ради та ОСОБА_1 визначено, що преміювання керівника, встановлення йому надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням Органу управління майном. 
До протоколу на підтвердження факту скоєння правопорушення долучено виключно рішення №01-01/20 від 26.11.2020, контракт, додаткова угода №3, витяг зі статуту КНП «Центр первинної медичної допомоги», витяг із протоколу пленарного засідання №53 від 29.01.2025 та рішення №17-53/25 від 29.01.2025. 
Так згідно доданого до протоколу Контракту на який посилається сторона обвинувачення, контракт укладено не між міським головою Болехівської міської ради та ОСОБА_1 (як зазначено в протоколі ), а між Органом управління майном Болехівської міської ради (підписантом якого є керівник якого наділено правом підпису) та ОСОБА_1 .
Звідси вбачається, що міський голова не є Органом управління майном комунальної власності, бо не має самостійних юридичних повноважень укладати контракти з керівниками комунальних підприємств від імені цього майна.
Жодного іншого доказу, що саме міський голова і є Органом управління майном стороною обвинувачення не надано, також міський голова не виступав стороною контракту, не здійснював погодження його змісту, не мав правомочності визначати або змінювати його умови, у тому числі й умови матеріального забезпечення керівника.
Також сторона обвинувачення посилається на положення розділу III контракту «Умови матеріального забезпечення керівника» — як на підтвердження приватного інтересу. Водночас цей розділ чітко передбачає, що: «Премії розмір, якої залежить від особистого внеску в загальні результати роботи закладу. Розмір премії встановлюється відповідно до положення про преміювання за погодженням з Органом управління майном.
Тобто, міський голова не міг самостійно визначати чи ініціювати виплату рішень. премій, надбавок або матеріальної допомоги, а також одноособово не приймає таких.
Крім того, всі рішення щодо матеріального стимулювання керівника приймає Орган управління майном Болехівської міської ради, який є окремим органом і діє в межах своїх повноважень, визначених рішенням ради. Отже, контракт прямо виключає наявність приватного інтересу на який посилається сторона обвинувачення. Сам документ, який подано як доказ, навпаки спростовує твердження про порушення, оскільки підтверджує, що будь-яке матеріальне забезпечення визначається незалежним суб?єктом — Органом управління майном. 
Отже, суд першої інстанції прийшов до переконання та трактував як доказ той факт, що міський голова особисто видає розпорядження про преміювання керівника КНП при цьому не зазначивши, який наказ підтверджує даний факт, адже до матеріалів справи не долучено жодного такого розпорядження та навіть положення, а тому суд виключно рішення побудував на припущеннях.
Зазначає, що для наявності реального конфлікту інтересів повинні бути одночасно присутні такі ознаки: наявність приватного інтересу (вигоди для себе чи близьких осіб); наявність повноважень приймати рішення; фактичний вплив цього інтересу на прийняте рішення. У випадку ОСОБА_1 відсутня ключова ознака — приватний інтерес, оскільки: рішення про преміювання приймає Орган управління майном, а не одноособово міський голова; рішення №17-53/25 жодним чином не впливає на оплату праці або матеріальне забезпечення ОСОБА_1 ; відсутні будь-які докази, що її голосування було пов?язане з особистими інтересами або вигодами.
Також стверджує, у складених протоколах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказано, що датою вчинення адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією є 29.01.2025 року. А моментом виявлення правопорушень є дата. Коли особа, яка в праві складати адміністративний протокол, оцінюючи докази, доходить до висновку про наявність чи відсутність складу правопорушення. у даних випадках датою виявлення правопорушень є дата складання протоколу 20.10.2025 року.
На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що станом на час розгляду справи пройшов встановлений законом шестимісячний строк з моменту виявлення інкримінованих правопорушень.
Вказує, що протокол та рішення сесії від 29.01.2025 року до Управління стратегічних розслідувань надійшли 18.02.2025 року, як відповідь на запит від 12.02.2025 року №17100-2025, дані запити долучені до протоколу №468 як докази.
Тому вважає, що датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день отримання посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, усіх фактичних відомостей, що можуть свідчити про наявність в діянні особи складу адміністративного правопорушення, оцінку яким надає суд або інший, передбачений КУпАП, орган.
Таким чином, датою виявлення адміністративного правопорушення є 18.02.2025 року, а не дата складання протоколу 20.10.2025 року, як зазначено в протоколах.
З огляду на це, враховуючи, що з дня виявлення правопорушення минуло більше як шість місяців, то на час розгляду справи в суді першої інстанції і на даний час закінчився строк, встановлений ч.4 ст. 38 КУпАП, в межах якого може бути накладене адміністративне стягнення на особу, а провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП без визнання її вини у вчиненому.
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Кобилинець Т.В. та ОСОБА_1 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Прокурор Ляхович Д.С. вважала постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Так, судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину особи, яка притягається до адміністративною відповідальністю не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення. 
Суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що доводи апеляційної скарги, яку подано захисником адвокатом Кобилинець Т.В. за своїм змістом аналогічні тим доводам, які наводились стороною захисту під час розгляду провадження в суді першої інстанції. При цьому, суд першої інстанції ретельно перевіряв вищевказані доводи та прийшов до висновку що вони є необґрунтованими та повністю спростовується сукупністю доказів які містяться в матеріалах провадження. 
Так, відповідно до рішення Болехівської міської ради Калуського району Івано-Франківської області від 26.11.2020 року № 1-1/20 «Про підсумки виборів, визнання повноважень і реєстрацію депутатів Болехівської міської ради та Болехівського міського голови», а також відомостей про депутатів Болехівської міської ради, обраних 25 жовтня 2020 року (а.с. 12-14), ОСОБА_1 обрано депутатом Болехівської міської ради. 
За таких обставин, згідно пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, як на депутата Болехівської міської ради. 
При цьому, під реальним конфліктом інтересів необхідно розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
За змістом п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п.п. 1-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Невід`ємною складовою конфлікту інтересів є службові/представницькі повноваження та вплив (можливість впливу) приватного інтересу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій під час реалізації таких повноважень.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.
Згідно з п. 2.4 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 21.10.2022 № 13, суперечність між приватним інтересом та повноваженнями полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.
Суд першої інстанцію обґрунтовано звернув увагу на те, що навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що ОСОБА_1 , як депутат Болехівської міської ради та перебуваючи на посаді директора, головного лікаря КНП «Центр первинної медичної допомоги», як керівник комунального закладу охорони здоров`я, будучи підпорядкованою, підконтрольною та підзвітною органу управління майном – Болехівській міській раді в особі міського голови, прийняла участь у голосуванні за питання № 17 порядку денного «Про впорядкування оплати праці міського голови» щодо визначення розміру надбавок та премії міському голові, за наявності приватного інтересу, який зіткнувся з її представницькими повноваженнями як депутата міської ради, не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП. 
Суд першої інстанції вказав, наявність суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її представницькими повноваженнями обумовлено тим, що ОСОБА_1 , як депутат міської ради, наділена правом голосу в раді та будучи зацікавленою у сприянні особистим матеріальним інтересам, маючи дискреційні повноваження з прийняття чи неприйняття рішення (щодо участі в голосуванні), реалізувала таке повноваження шляхом участі в обговоренні та прийнятті рішення (голосуванні) по питанню впорядкування оплати праці міського голови.
Апеляційний суд погоджується із переконаннями суду першої інстанції, а саме: що ОСОБА_1 , як керівник комунального підприємства, схильна діяти в інтересах тієї особи, яка визначає їй розмір премії або інших додаткових виплат. Це зумовлено тим, що у разі прийняття рішення на користь особи, яка визначає розмір премії, підпорядкована особа може розраховувати на його лояльне ставлення, додаткове матеріальне заохочення, збереження попереднього рівня заохочення, уникнення негативної реакції на певні негативні результати роботи. У свою чергу, міський голова буде схильний до того, щоб зберегти попередній розмір премії або підвищити її розмір ОСОБА_1 , яка взяла участь у прийнятті позитивного рішення при розгляді питання № 17 «Про впорядкування оплати праці міського голови».
Суд першої інстанції належним чином мотивував свої висновки та обґрунтовано зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, повністю доводиться даними протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 468 від 20.10.2025 року (а.с. 72-81), та № 469 від 20.10.2025 року (а.с. 2-11), розпорядженням Болехівської міської ради Івано-Франківської області № 242-р від 29.12.2018 року «Про прийняття на роботу на умовах конкурсу» (а.с. 85), даними контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я від 29.12.2018 року, укладеного між Болехівським міським головою та ОСОБА_1 (а.с. 86-94), розпорядженням голови Болехівської міської ради Івано-Франківської області № 287-к від 31.10.2023 року «Про продовження строку дії контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги» Болехівської міської ради Івано-Франківської області» та додатковою угодою № 3 від 31.10.2023 року до контракту з керівником комунального закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 від 29.12.2018 (а.с. 95-96), рішенням Болехівської міської ради Івано-Франківської області № 1-1/20 від 26.11.2020 року «Про підсумки виборів, визнання повноважень і реєстрацію депутатів Болехівської міської ради та Болехівського міського голови» та відомістю про депутатів Болехівської міської ради, обраних 25 жовтня 2020 року (а.с. 12-14), даними протоколу пленарного засідання 53 позачергової сесії Болехівської міської ради восьмого демократичного скликання від 29.01.2025 року (а.с. 97-112), показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У відповідності до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що складання адміністративних матеріалів органами національної поліції регулюється нормами КУпАП, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП і складається за наслідками встановлення працівником поліції всіх обставин у справі. 
Днем виявлення вчиненого правопорушення необхідно вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративних протоколів, оскільки тільки після збору необхідної інформації уповноважена посадова особа приходить до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діях певної особи та складає протокол.
Враховуючи наведене , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відсутні правові підстави для закриття провадження по справах за якими, протоколи про адміністративне правопорушення було складено 20.10.2025 року. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення поза розумним сумнівом повністю доводиться належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах провадження та були досліджені судом першої інстанції під час розгляду провадження. 
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність
Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки щодо розміру стягнення за вчинені правопорушення, врахував особу правопорушника, характер i ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень та у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП, призначив законне, обґрунтоване та справедливе стягнення. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Кобилинець Т.В. залишити без задоволення.
Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від від 20 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду О.П. Васильєв