Справа № 202/7777/25
Провадження № 2/191/3127/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

06 лютого 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Форощука О.В.
за участю секретаря - Рибак М.П.
розглянувши згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», третя особа: Приватний нотаріус Києво – Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.; Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області позивач ОСОБА_1 з вимогою до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», третя особа: Приватний нотаріус Києво – Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.; Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.05.2021 року, приватним нотаріусом Києво – Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 42984, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованість у розмірі 9 502, 30 грн., за кредитним договором № 984441696 від 09.05.2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого згідно договору факторингу було ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а в подальшому відповідно до договору відступлення прав вимог є ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС».
На підставі вищевказаного оскаржуваного виконавчого напису, Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення та було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 67792432 від 07.12.2021 та постанову про арешт коштів боржника від 27.06.2025 року у ВП № 67792432.
Позивач, вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис, у зв`язку із чим виникає необхідність визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню
Просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 42984 вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво – Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованість у розмірі 9 502, 30 грн., за кредитним договором № 984441696 від 09.05.2020 року.
Позивач у судове засідання не з`явився, але до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовні вимоги не скористався. 
Треті особи: Приватний нотаріус Києво – Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. надала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що 24.05.2021 року, приватним нотаріусом Києво – Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 42984, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованість у розмірі 9 502, 30 грн., за кредитним договором № 984441696 від 09.05.2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого згідно договору факторингу було ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а в подальшому відповідно до договору відступлення прав вимог є ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС».
На підставі вищевказаного оскаржуваного виконавчого напису, Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення та було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 67792432 від 07.12.2021 та постанову про арешт коштів боржника від 27.06.2025 року у ВП № 67792432.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З матеріалів справи судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису у нотаріуса були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.
Крім того, на думку суду, існують інші обставини, що вказують на неможливість вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.
З постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19.06.2024 року випливає, що якщо між банком і позивачем кредитний договір був укладений у простій письмовій формі, суди першої інстанції правомірно роблять обґрунтовані висновки про наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням порядку вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Судом не встановлено й факту отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано основну умову для винесення виконавчого напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.
Підсумовуючи вищевикладене, оцінивши та дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис було вчинено без правових підстав, з порушенням процедури та вимог щодо його форми, а також без підтвердження безспірності заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, обґрунтованості вказаних позивачем судових витрат та щодо наявності підстав для їх стягнення з відповідача, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст. 7-13, 81, 141, 142 , 263, 265, 280 ЦПК України, ст. 18 ЦК України, на підставі ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 42984 вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво – Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованість у розмірі 9 502, 30 грн., за кредитним договором № 984441696 від 09.05.2020 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» , код ЄДРПОУ 42254696 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя	  	О.  В.  Форощук