УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2026 р.         Справа № 596/748/25
Провадження № 1-кп/596/70/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого судді        ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання    ОСОБА_2 
за участю: прокурора       ОСОБА_3 
обвинуваченого        ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого адвоката     ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів та під час трансляції з приміщення Державної установи «Чортківська установа виконання покарань «№26)» клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024140140000215, внесеному в ЄРДР від 06 серпня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження №62024140140000215 від 06 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. 
Прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме, можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу є обґрунтованість обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Метою продовження застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вчиненню ним певних дій, які створюють ризики. Обрання менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду справи. Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України. 
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вищевказане клопотання з наведених в ньому підстав, просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Сторона захисту посилається на те, що обвинувачений 
ОСОБА_4 має намір продовжити військову службу та отримав письмову згоду командира військової частини, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання. Просять змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Суд, розглянувши клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, заслухавши учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, які стосуються розгляду клопотання, приходить до висновку про доцільність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. 
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжні заходи як заходи процесуального примусу застосовуються до обвинуваченого з метою запобігти можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та здійсненню правосуддя, а також запобігти спробам продовжити злочинну діяльність і полягають у обмеженні свободи пересування ( ст. 177 КПК України).
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи («Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Росії»).
Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого(ст.331 КПК України). Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. 
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560,00 гривень. 
Ухвалами Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2025 року, від 14 серпня 2025 року, від 03 жовтня 2025 року, від 26 листопада 2025 року, від 22 січня 2026 року продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, визначеної відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року (№607/4352/25).
21 березня 2026 року закінчується строк дії ухвали суду від 22 січня 2026 року. 
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення ч.5 ст.407 КК України, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. З урахуванням серйозності висунутої проти нього підозри та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, дає суду достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та продовжити злочинну діяльність. 
При цьому, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків з метою схиляти їх до зміни даних слідству показань, дачі неправдивих або відмови від дачі показань, в тому числі на знайомих йому військовослужбовців, яких в судовому засіданні, окрім свідка ОСОБА_6 , ще не було допитано; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання та вчинити інше кримінальне правопорушення є досить вірогідними та доведеними стороною обвинувачення. 
На час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які враховувались при обранні ОСОБА_4 та продовженні дії запобіжного заходу, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної його поведінки, тож тримання під вартою є виправданим, а тому суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 до 11 травня 2026 року включно з можливістю внесення застави, визначеної відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року (№607/4352/25).
Суд бере до уваги вимоги ч.8 ст.176 КПК України, згідно якої, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт до задоволення не підлягає, так як на даному етапі судового провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою виправдовує тримання обвинуваченого під вартою, як такий, що достатній для запобігання вказаним вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , підстав для зміни цього заходу на домашній арешт суд не вбачає. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 197, 201, 331, 376 КПК України, суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 -відмовити.
Клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 до 11 травня 2026 року включно, з можливістю внесення застави, визначеної відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року (№607/4352/25).
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. 
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії даної ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складений 16 березня 2026 року.

Суддя       ОСОБА_7