Справа № 309/66/26
Провадження № 3/309/25/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 року         м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., за участю секретаря судового засідання Бондаренко В.В., прокурора Соколова А.В., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який 27.05.2024 звільнений з посади головного сержанта-командира 1 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,
за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою (головним сержантом-командиром 1 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ), являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, згідно підпункту г) пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог абз 2 ч.2 ст. 45 вказаного Закону, будучи зобов`язаним подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік «Після звільнення» до 01.04.2025 та маючи об`єктивну можливість це зробити, подав її несвоєчасно, без поважних причини, а саме 12.06.2025, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав. Пояснив, що декларацію подав невчасно, так як ніхто йому не роз`яснив, що треба було її подавати. Щорічні декларації він два рази подавав під час служби коли його говорили, що треба їх подати. А про цю третю ніхто його не повідомляв.
У судовому засіданні прокурор Соколов А.В. ствердив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена. Факт невчасного подання щорічної декларації встановлений матеріалами провадження. ОСОБА_1 знав, що на нього поширюються вимоги закону, яким передбаченого його обов`язок подання декларації після звільнення, а тому неповідомлення його про необхідність подання декларації не звільняє його від відповідальності. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , усний висновок прокурора Соклолова., дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до абз 2 ч.2ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції`особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді головного сержанта-командира 1 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 та СПта відповідно до своїх функціональних обов`язків був прямим начальником рядового і сержантського (старшинського) складу взводу, тобто така посада відносилася до військової посадової посади відносився, і відповідно до пп. г) п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції`та примітки до статті 172-6 КУпАП, відноситься до суб`єктів відповідальності за корупційні правопорушення.
З вказаної посади ОСОБА_1 звільнено 27.05.2024 року, а отже в силу приписів абз 2 ч.2ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», останній будучи зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік «Після звільнення» до 01.04.2025.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність особи за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на сайті Національного агентства, ОСОБА_1 подала декларацію за 2024 рік 12червня 2025, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 17 від 05.01.2026 року;витягом з наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.09.2023 №282, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків; витягом з наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.05.2024 №179 про звільнення ОСОБА_1 головного сержанта-командира 1 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 у запас; послідовністю дій користувача та результатом пошуку «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», відповідно до якої ОСОБА_1 12.06.2025 подав декларацію; функціональними обов`язками головного сержанта-командира 1 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ; поясненнями ОСОБА_1 від 05.01.2026, який пояснив, що несвоєчасне подання декларації за 2024 рік, яке відбулося 12.06.2025 зумовлене поважним причинами, а саме станом здоров`я, внаслідок отриманої важкої травми, а отже затримка у поданні декларації є наслідком об`єктивних та незалежних від нього обставин.
В судовому засіданні не встановлено жодних поважних причини, які б перешкоджали ОСОБА_1 своєчасно подати щорічну декларацію у строки, які передбачені законом, а саме в даному випадку до 1 квітня 2025 р. 
Посилання ОСОБА_1 стан здоров`я як на поважність причини невчасного подання декларацій, суд відхиляє, позаяк це не підтверджено належними та достатніми доказами. Так, на підтвердження указаних обставин ОСОБА_1 долучив довідку нейрохірурга від 04.07.2023. Даною довідкою установлено ОСОБА_1 певний діагноз, однак при цьому визнано його обмежено придатним до військової служби. При цьому після видання вказаної довідки ОСОБА_2 було призначено на відповідну посаду о ІНФОРМАЦІЯ_2 на якій він здійснював свої функціональні обов`язки аж до звільнення у запас. Зазначені обставини у своїй сукупності не свідчать, що діагноз, указаний у довідці від 04.07.2023, підтверджує наявність у ОСОБА_1 таких значних проблем зі здоров`ям, які об`єктивно унеможливлювали чи значно утруднювали подання ним декларації у 2025 році (за 2024 рік). Інших якихось обставини, які б могли свідчити про поважність причин невчасного подання декларації ОСОБА_1 не наведено. 
Також суд погоджується з позицією прокурора про те, що ОСОБА_1 знав, що на нього поширюються вимоги закону, яким передбаченого його обов`язок подання декларації після звільнення, а тому неповідомлення його про необхідність подання декларації не звільняє його від відповідальності.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, доведена повністю матеріалами по справі.
Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, ступеню її вини, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає необхідним застосовувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850(вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. судового збору.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Хустський районний суд.
Повний текст постанови складено 11.03.2026.

Суддя Хустського 
районного суду:       Піцур Я. Я.