ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2026 Справа № 914/2648/25 
Господарський суд Львівської області в складі головуючої судді Бургарт Т.І., при секретарі судового засідання Псярук О.В., розглянувши справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (вулиця Івана Франка, 29б, місто Радивилів, Рівненська область, 35500; код ЄДРПОУ 41160309);
до відповідача: Приватної фірми «Христина» (вулиця П`ясецького, 1, місто Львів, 79040; код ЄДРПОУ 20792629);
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (вулиця Стрийська, 35, місто Львів, 79026; код ЄДРПОУ 43968090);
про: стягнення збитків у сумі 517 582,16 грн, -

з участю:
представника позивача: Щербатова А.Л. (в режимі відеоконференції);
представника відповідача: Шлянти Н.Р.
третьої особи: Кіх О.Г.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (далі – ТОВ «Даліс Аутомотів Груп») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватної фірми «Христина» (далі – ПФ «Христина») про стягнення збитків у розмірі 517 582,16 грн.
Процесуальний рух справи відображений в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Аргументи позивача

Між сторонами існували договірні відносини на підставі договору поставки, згідно якого позивач оплатив поставлені відповідачем вподовж травня – червня 2023 року товари в сумі 2 000 000,00 грн та 1 150 000,00 грн. 
Відповідач на основі зазначених господарських операцій склав та подав на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкові накладні №35 від 09 травня 2023 року на суму 1 150 000,00 грн (в т.ч. ПДВ 184 248,83 грн) та №117 від 29 травня 2023 року на суму 2 000 000,00 грн (в т.ч. ПДВ 333 333,33 грн), які на момент подання позову не зареєстрував у встановленому законом порядку. 
Неналежне виконання відповідачем вимог податкового законодавства щодо реєстрації вище вказаних податкових накладних позбавило позивача можливості включення відповідних сум сплаченого ним податку на додану вартість до складу податкового кредиту та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на загальну суму 517 582,16 грн. 
Таким чином, позивач поніс збитки у розмірі 517 582,16 грн, стягнення яких є предметом позову.

Аргументи відповідача

Відповідач зазначає про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, вказуючи, що відшкодування збитків у вигляді неотриманого податкового кредиту належить до сфери податкових правовідносин між позивачем та державою, а тому не є предметом регулювання господарсько-правових відносин між сторонами.
Стверджує, що вжив усіх залежних від нього заходів для реєстрації податкових накладних, однак отримав відмову контролюючого органу, яка в подальшому була оскаржена в адміністративному порядку без досягнення позитивного результату.

Вважає, що підставою для стягнення збитків може бути виключно порушення господарського зобов`язання, передбаченого договором, а не лише недотримання вимог податкового законодавства, що у даному випадку виключає можливість застосування до нього відповідальності у вигляді відшкодування збитків чи штрафних санкцій.
Покликається також на непослідовність поведінки позивача, який після отримання рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №35 від 09 травня 2023 року та №117 від 29 травня 2023 року не звертався до нього з вимогою ініціювати їх судове оскарження, що суперечить принципу добросовісності.

Аргументи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача

Головне управління державної податкової служби у Львівській області надало письмові пояснення по справі в яких вказало, що обов`язок сторони договору зареєструвати податкові накладні не є господарсько-правовим зобов`язанням, а випливає безпосередньо з податкового законодавства. 
Реєстрація податкових накладних в ЄРПН випливає з норм податкового законодавства, а не з умов договірних відносин. Обов`язок продавця щодо реєстрації податкової накладної виникає в межах публічно-правових відносин як обов`язок платника податку перед державою, а не як договірне зобов`язання перед покупцем, хоча його невиконання може спричинити негативні наслідки для останнього. 
Третя особа вважає, що у даних правовідносинах відсутній склад господарського правопорушення, відтак просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи

23 липня 2021 року між ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» та ПФ «Христина», які є платниками ПДВ, укладено договір поставки оригінальних виробів №01/07-21, відповідно до пункту 2.1 якого постачальник (відповідач) зобов`язувався передавати (постачати) замовнику (позивачу) оригінальні вироби (товар) згідно із замовленнями замовника в порядку та на умовах, визначених договором.
Відповідно до пункту 4.4 договору, поставка товару здійснюється однією партією або партіями на власний розсуд постачальника. Підтвердженням поставки товару замовнику є видаткова накладна, яка підписується в місці поставки представниками сторін у день поставки. 
На виконання умов договору відповідачем впродовж травня-червня здійснено поставку товару партіями, що підтверджується взаємно підписаними сторонами видатковими накладними (а.с.47-55 – за травень 2023 року); (а.с.65-68 – за червень 2023 року). 
Позивач здійснив оплату за поставлений товар в повному обсязі, що визнається сторонами та підтверджується платіжними інструкціями:
- від 09 травня 2023 року №22723 на суму 1 150 000,00 грн (а.с.40);
- від 29 травня 2023 року №23367 на суму 2 000 000,00 грн (а.с.57).
На виконання вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі – ПК України), на підставі вказаних господарських операцій відповідач сформував в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також ЄРПН) податкові накладні:
- №35 від 09 травня 2023 року на суму на суму 1 150 000,00 грн, в тому числі ПДВ 184 248,83 грн (а.с.41-43);
- №117 від 29 травня 2023 року на суму 2 000 000,00 грн, в тому числі ПДВ 333 333,33 грн (а.с.58-61).
В ході розгляду питання про прийняття податкових накладних комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС України у Львівській області України прийнято рішення про зупинення реєстрації вказаних податкових накладних, що підтверджується квитанціями:
- від 01 червня 2023 року №9128747271 про зупинення реєстрації податкової накладної № 35 (а.с.44);
- від 16 червня 2023 року №9143855340 про зупинення реєстрації податкової накладної №117 (а.с.62). 
В обох випадках контролюючим органом було запропоновано відповідачу надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, на виконання чого відповідач подав витребувані документи та надав необхідні пояснення.
За результатами розгляду поданих повідомлень та документів, комісією регіонального рівня прийнято рішення про відмову в реєстрації вказаних податкових накладних в ЄРПН, а саме: 
-рішення від 25 липня 2023 року №9243936/20792629 щодо ПН №35; 
-рішення від 25 липня 2023 року №9243448/20792629 щодо ПН №117 (а.с.45, 63).
Не погодившись із вказаними рішеннями, відповідач оскаржив їх в адміністративному порядку. 
За результатами розгляду скарг комісією центрального рівня прийнято рішення про залишення їх без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкових накладних №35 та №117 — без змін (а.с.46, 64).
Відповідач не оскаржував наведених рішень податкового органу в судовому порядку, що визнається сторонами. 
Внаслідок відмови відповідачу у реєстрації податкових накладних №35 та №117 позивач був позбавлений можливості реалізувати право на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту на загальну суму 517 582,16 грн (184 248,83 грн за ПН №35 та 333 333,33 грн за ПН №117), що, відповідно, унеможливило зменшення його податкового зобов`язання та спричинило збитки у зазначеному розмірі.
15 серпня 2025 року ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» звернулося до ПФ «Христина» із претензією №582, в якій вимагало у семиденний строк з моменту її отримання відшкодувати завдані збитки (а.с.78-80).
ПФ «Христина» відмовилась відшкодовувати завдані збитки, посилаючись на те, що обов`язок платника податків щодо складання та реєстрації податкової накладної в ЄРПН є податковим обов`язком, який виникає у правовідносинах між платником податку та державою, а не між сторонами договору. У зв`язку з цим, на думку відповідача, вимога ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» про відшкодування збитків є безпідставною, що підтверджується листом від 20 серпня 2025 року №20082025-3 (а.с. 82). 
Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Оцінка суду

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно із частинами 1, 2 статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).Як з`ясовано судом, між позивачем та відповідачем за результатами господарської діяльності виникли права і обов`язки на підставі укладеного договору поставки товару.
У даній справі позивач звернувся до суду із позовом про стягнення збитків у розмірі 517 582,16 грн.
Підставою заявлених позовних вимог є неналежне виконання відповідачем вимог податкового законодавства щодо реєстрації вищенаведених податкових накладних, в результаті чого позивач втратив право на зменшення податкового зобов`язання на суму ПДВ та поніс збитки у розмірі 517 582,16 грн.
Надаючи оцінку предмету, підставам заявленого позову та наданим доказам суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.
Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №908/1568/18, від 01 березня 2023 року у справі №925/556/21).
Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд перевірятиме наявність у діяннях відповідача складу цивільного правопорушення.
За приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.
Відповідно до підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
3а змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Судом встановлено, що між сторонами укладено договір поставки від 23 липня 2021 року №01/07-21, на виконання якого відповідач у травні–червні 2023 року здійснив поставку товару партіями. Факт поставки підтверджується належними та допустимими доказами — видатковими накладними за травень та червень 2023 року, підписаними уповноваженими представниками обох сторін без зауважень, що свідчить про належне виконання відповідачем зобов`язання щодо передачі товару.
Водночас матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснив оплату вартості поставленого товару в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями від 09 травня 2023 року №22723 на суму 1 150 000,00 грн та від 29 травня 2023 року №23367 на суму 2 000 000,00 грн. Зазначені обставини сторонами не заперечуються.
Таким чином, з урахуванням приписів пунктів 198.1, 198.2 ПК України, у позивача виникло право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки мали місце обидві юридично значимі події — як отримання товару, так і його оплата.
Водночас реалізація такого права, згідно з пунктом 198.6 ПК України, прямо пов`язана з наявністю належного підтвердження, а саме — зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної.
Згідно з пунктами 201.1, 201.7, 201.10 ПК України, обов`язок щодо складання та своєчасної реєстрації податкової накладної в ЄРПН покладається саме на продавця товару, тобто відповідача у даній справі. Такий обов`язок виникає на дату виникнення податкових зобов`язань та має бути виконаний у встановлені законом строки, що, у свою чергу, формує обґрунтоване сподівання покупця на належне виконання цього обов`язку.
Як встановлено обставинами справи, відповідачем було складено податкові накладні, однак їх реєстрація в ЄРПН здійснена не була, що суперечить вище викладеним вимогам закону та свідчить про протиправних характер поведінки відповідача.
Заперечуючи вимоги позовної заяви, відповідач покликався на обставини вжиття ним вичерпного переліку заходів для виконання обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, що, на його думку, виключає протиправність діяння, зокрема – формування та скерування ПН для реєстрації до податкового органу та оскарження рішення про відмову в їх реєстрації в адміністративному порядку. 
Однак, суд оцінює такі доводи відповідача критично з огляду на таке. 
Як передбачено пунктами 56.1, 56.18 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, сам по собі факт вжиття відповідачем певних заходів щодо реєстрації податкових накладних, зокрема подання пояснень та документів до контролюючого органу, а також адміністративного оскарження рішень про відмову в їх реєстрації, не свідчить про належне та повне виконання покладеного на нього обов`язку.
Суд враховує, що чинне законодавство передбачає не лише можливість адміністративного, але й судового оскарження рішень контролюючих органів. Відтак, відповідач не був позбавлений права звернутися до адміністративного суду з метою захисту своїх прав та досягнення кінцевого результату — реєстрації податкових накладних.
При цьому, з урахуванням положень пунктів 56.1, 56.18 статті 56 ПК України та частини 2 статті 122 КАС України, відповідач мав достатній та визначений законом строк для реалізації такого права, однак доказів звернення до суду з відповідним позовом матеріали справи не містять.
Оскільки відповідач, за його твердженнями, належним чином виконав вимоги контролюючого податкового органу, надавши пояснення та копії документів щодо податкових накладних №35 та №117, він мав право вимагати в адміністративному суді визнання рішень Державної податкової служби України протиправними, їх скасування та зобов`язання зареєструвати податкові накладні в реєстрі, спираючись на принципи правової визначеності та належного врядування, чим не скористався.
Таким чином, невикористання відповідачем передбаченого законом способу судового захисту свідчить про те, що ним не було вжито всіх можливих та належних заходів для виконання обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, у зв`язку з чим доводи про відсутність протиправності його поведінки є безпідставними.
Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у пункті 5.27 постанови Касаційного господарського суду від 07 червня 2023 року у справі №916/334/22, відповідно до якого факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором необхідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача та порушення ним господарського зобов`язання — наданої гарантії того, що контрагент матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, визначеної договором у складі ціни.
Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг, а тому з огляду на положення статті 201 ПК України саме на відповідача покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування до таких податкових накладних.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.
Так, за приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Встановлено, що внаслідок бездіяльності відповідача щодо належної реєстрації податкових накладних №35 від 09 травня 2023 року та №117 від 29 травня 2023 року позивач не зміг включити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту. Відповідно, позивач був позбавлений права зменшити податкове зобов`язання на загальну суму 517 582,16 грн, що складається з 184 248,83 грн за податковою накладною №35 та 333 333,33 грн за податковою накладною №117.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
З огляду на наведене, саме ця сума — 517 582,16 грн — відображає обґрунтовану величину завданих позивачу збитків у вигляді нереалізованого податкового кредиту.
За таких умов позивач, незважаючи на фактичне здійснення оплати та отримання товару, був позбавлений можливості реалізувати своє право на податковий кредит, а відтак — зменшити податкове зобов`язання на відповідну суму.
Таким чином, невиконання відповідачем обов`язку щодо реєстрації податкових накладних призвело до неможливості включення позивачем сум ПДВ до податкового кредиту, що свідчить про настання для нього негативних майнових наслідків у вигляді відповідних втрат.
За таких обставин суд дійшов висновку, що саме бездіяльність відповідача, яка полягала у невжитті всіх передбачених законом заходів, спрямованих на належне виконання обов`язку щодо реєстрації податкових накладних у ЄРПН, зокрема невикористання права на судове оскарження рішень контролюючого органу, призвела до відсутності факту реєстрації таких накладних.
Враховуючи приписи пункту 198.6 статті 198 ПК України, відсутність реєстрації податкових накладних у ЄРПН унеможливила віднесення позивачем сум податку на додану вартість до податкового кредиту, незважаючи на фактичне здійснення господарських операцій та сплату відповідних сум у складі вартості товару.
З огляду на викладене, суд вважає встановленим наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідача та позбавленням позивача можливості реалізувати право на податковий кредит, що, у свою чергу, призвело до виникнення у позивача майнових втрат у розмірі суми такого податкового кредиту.
Суд враховує, що відповідач посилався на відсутність у договорі обов`язку зареєструвати податкові накладні як підставу для відмови у задоволенні позову. 
Такі доводи відповідача судом відхиляються, виходячи з наступного. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків (постанова від 01 березня 2023 року у справі №925/556/21). Включення у договір обов`язків, що належать до сфери регулювання податкового законодавства, не надає їм цивільно-правового характеру і не змінює імперативного характеру норм ПК України (Постанова ОП КГС ВС від 6 лютого 2026 року у справі № 904/2953/24).
Відповідно, відсутність у договорі прямого обов`язку щодо реєстрації податкової накладної не звільняє відповідача від відповідальності за наслідки невиконання законодавчо встановленого обов`язку. Невиконання цього обов`язку фактично позбавило позивача можливості включити суму ПДВ до податкового кредиту, що підтверджує суму завданих збитків у розмірі відповідних сум ПДВ, сплачених позивачем власними коштами.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно з частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати
У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2`422,40 грн.
Керуючись статтями 2, 12, 42, 123, 126, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» до Приватної фірми «Христина» задовольнити.
2. Стягнути з Приватної фірми «Христина» (вулиця П`ясецького, 1, місто Львів, 79040; код ЄДРПОУ 20792629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (вулиця Івана Франка, 29б, місто Радивилів, Рівненська область, 35500; код ЄДРПОУ 41160309) 517 582,16 грн збитків, 6 210,99 грн судового збору.
3. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.
5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.
6. Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.
7. Повне судове рішення складено 31 березня 2026 року.

Суддя Бургарт Т.І.