Справа № 157/2368/25
Провадження № 2/157/249/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

03 квітня 2026 року	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
у складі головуючого – судді Ходачинського Р.О.,
за участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
До Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1305637189315 від 25.02.2023 в розмірі 12437 грн 60 коп., судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 25.02.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1305637189315 в електронній формі, на виконання умов якого останньому перераховані кошти на картковий рахунок в сумі 4000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 
14.10.2023 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 04102023/2, згідно з умовами якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 1305637189315 від 25.02.2023 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 12437,60 грн, із яких 4000 грн заборгованість за тілом кредиту та 8437,60 грн заборгованість за відсотками.
Позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу відповідача досудової вимоги, однак відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит.
Ухвалою судді від 05.01.2026 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути у відсутності представника позивача та, в разі неявки відповідача, ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.
Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення.
Щодо укладення кредитного договору:
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 25 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредит продукту «СМАРТ» № 1305637189315 (а.с. 22-27), за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит в розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СТАРТ» ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» (п. 1.1 договору).
Згідно з пунктами 1.3, 1.4 договору кредитодавець надає позичальнику кошти за договором в сумі 4000 грн одразу після укладення договору, які мають бути повернені до 12.03.2023 р. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. Дата видачі кредиту 25.02.2023 (п. 1.6 договору). 
Кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 12.03.2023 р. (термін платежу). У випадку надання кредиту в день укладення договору, строк дії кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту за договором (п. 1.7 договору).

Згідно з пунктами 1.9, 1.9.1, 1.9.3 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти (тип процентної ставки – фіксована), які нараховуються з дня видачі кредитних коштів по день погашення Кредиту за відсотковою ставкою, що встановлюється в наступному порядку: період строку дії договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 726,35 процентів річних, що становить 1,99 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення строку дії договору без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.10 договору, умови щодо нарахування процентів за індивідуальною процентною ставкою за весь строк строку дії договору не застосовуються (скасовуються) з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 726,35 процентів річних, що становить 1,99 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та/або індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення строку дії договору є факт продовження користування кредитом понад строк дії договору (неповернення кредиту у визначений договором строк/термін платежу), з урахуванням всіх продовжень строку дії договору на умовах п. 1. 8 цього договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дії договору, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 50 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.
Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 договору строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.5. договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.7. та п. 1.10. договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 3 дня від дати закінчення строку дії договору) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис Клієнта (Позичальника) (п. 5.4 договору).
Кредитний договір було підписано електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора H5D4YI, який був надісланий ОСОБА_1 його номер телефону та електронну пошту, що вбачається з довідки про ідентифікацію клієнта від 25.02.2023 (а.с. 16). Вказаним одноразовим ідентифікатором відповідачем також були підписані анкета-заява на отримання кредиту від 25.02.2023 (а.с. 20), графік платежів (додаток № 3) до договору про надання фінансового кредиту продукту СТАРТ № 1305637189315 від 25.02.2023) (а.с. 28) та згода на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості (додаток № 2 до договору про надання фінансового кредиту продукту СТАРТ № 1305637189315 від 25.02.2023) (а.с. 29).
Відповідно до умов договору товариство надало ОСОБА_1 кредит шляхом зарахування на платіжну картку останнього № НОМЕР_1 суму, яка зазначена у кредитному договорі (реквізити сторін), коштів 4000 грн, що стверджується інформаційною довідкою № 1760/10 від 09.10.2022 ТОВ «Платіжі Онлайн» (а.с. 38). 
Суд вважає доведеним факт укладення 25.02.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 договору про надання фінансового кредиту продукту «СТАРТ» № 1305637189315 в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та виконання ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свого зобов`язання щодо надання кредиту в розмірі 4000 грн.

Щодо нарахування відсотків:
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1305637189315 від 25.02.2023 (а.с. 13-14) ОСОБА_1 на виконання умов договору кошти не сплачував, внаслідок чого станом на 04.10.2023 у нього виникла заборгованість у розмірі 12437,60 грн, з яких 4000 грн за тілом кредиту, 1194 грн відсотки за користування кредитом та 7243,60 грн відсотки за прострочення користування кредитом.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %: протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Ці норми, що регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - не більше 1,5%, а з 20.08.2024 - не більше 1%.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Із вищезазначеного розрахунку заборгованості встановлено, що за період дії договору з 25.02.2023 до 12.03.2023 нараховування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося за ставкою 1,99 % в день, тобто у розмірі, передбаченому чинним законодавством.
Однак, суд не погоджується із вищезазначеним розрахунком в частині нарахування відсотків за прострочення користування кредитом в розмірі 7243,60 грн, які нараховані поза межами строку дії договору, а саме з 16.03.2023 до 11.06.2023.
Згідно з п. 5.3 кредитного договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 3 дня від дати закінчення строку дії Договору) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (далі Закону № 2102-ІХ), з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався і триває по теперішній час.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача відсотків за прострочення користування кредитом в розмірі 7243,60 грн за невиконання/неналежне виконання умов кредитного договору є безпідставним та підлягають списанню кредитодавцем, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 5194 грн (4000 грн + 1194 грн).

Щодо переходу права вимоги:
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
04.10.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 04102023/2 (а.с. 30-33), відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» зобов`язується відступити за суму фінансування в розмірі 274867,25 грн, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, і стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників та набуває всіх прав за ними.
Згідно з п. 1 зазначеного договору факторингу, під правом вимоги розуміється всі права вимоги клієнта до боржників за укладеними договорами, згідно реєстру боржників на дату відступлення прав вимоги, включаючи всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні клієнту у якості кредитора, щодо виплати суми боргу. 
Сторони домовилися, що фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 274867,25 грн без ПДВ на банківський рахунок клієнта протягом восьми банківських днів від дати відступлення прав вимоги (п. 3.1 договору факторингу). 
Відповідно до платіжного доручення № 4855 від 12.10.2023 (а.с. 40), акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 04.10.2023 до договору Факторингу № 04102023/2 від 04.10.2023 (а.с. 9), витягу з реєстрів боржників від 04.10.2023 до договору факторингу № 04102023/2 від 04.10.2023 (а.с. 12) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1305637189315 від 25.02.2023 на загальну суму 12437,60 грн, з яких 4000 грн заборгованість за тілом кредиту та 8437,60 грн заборгованість за відсотками.
Тобто, щодо конкретних правовідносин – набуття Договором факторингу зобов`язальної сили відбулось 04.10.2023 у день підписання між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ВІВ КАПІТАЛ» відповідного Реєстру боржників, у якому зазначений ОСОБА_1 .
Надана копія договору факторингу № 04102023/2 від 04.10.2023 містить підписи його сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта – ТОВ «Фінансова компанія «ВІВ КАПІТАЛ» до фактора – ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Суд вважає, що копії договору факторингу, платіжного доручення, акту приймання-передачі Реєстру Боржників, витяг з реєстру боржників до договору факторингу є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Однак, враховуючи, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 5194 грн, що встановлено судом, позивач набув право вимоги до відповідача саме у такому розмірі.
Позивачем на адресу відповідача за вихідним номером 3626509071-АВ від 15.08.2025 було надіслано досудову вимогу, де повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1305637189315 від 25.02.2023 новому кредитору – ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а також про необхідність сплатити заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 12437,60 грн (а.с. 41), однак на цей час борг не сплачений.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Оскільки сума заборгованості відповідача за договором про надання фінансового кредиту продукту «СТАРТ» № 1305637189315 від 25.02.2023 підтверджена належно проведеним розрахунком, здійсненим судом на підставі умов договору та вимог чинного законодавства, тому саме такий її розмір необхідно стягнути на корить позивача.

Щодо розподілу судових витрат:
Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено на 41,76 % (5194 х 100% : 12437,60), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1011,59 грн (2422,40 грн х 41,76%).

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги позивач надав копії акту 1305637189315 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 17.11.2025 (а.с. 10), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості від 17.11.2025 (а.с. 15), договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 (а.с. 17-19), додаткової угоди № 1305637189315 від 17.11.2025 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 (а.с. 37), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 (а.с. 43), згідно з якими вартість послуг з надання правничої допомоги становить 6000 гривень.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідачки, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
За таких обставин суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 5000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2088 грн (5000 грн х 41,76%).

Керуючись ст. 81, 89, 137, 141, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 526, 610, 625, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд
вирішив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1305637189315 від 25 лютого 2023 року в розмірі 5194 (п`ять тисяч сто дев`яносто чотири) гривні.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» 1011 (одну тисячу одинадцять) гривень 59 коп. судового збору та 2088 (дві тисячі вісімдесят вісім) гривень витрат за надання професійної правничої допомоги.
Заочне рішення може бути переглянуте Камінь-Каширським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана ним протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 

Повний текст рішення суду складений 08.04.2026. 

Суддя 	  	Роман ХОДАЧИНСЬКИЙ