ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 704/281/19		
Провадження № 22-ц/821/720/26		
Категорія: скарга на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи: 
скаржник:  ОСОБА_1 ,
представник скаржника: адвокат Герус Юрій Миколайович,
орган, дії якого оскаржуються : державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гомон Юлія Сергіївна,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Геруса Юрія Миколайовича на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2026 року(постановлену під головуванням судді Москаленко І.В. в приміщенні Тальнівського районного суду Черкаської області) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гомон Юлії Сергіївни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

19 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Тальнівського районного суду Черкаської області зі скаргою на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гомон Ю.С.
В обгрунтування скарги зазначив, що 18.02.2020 Тальнівським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист у справі №704/281/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочок: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для кожної дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.
Про існування рішення скаржник не був обізнаний, про його наявність дізнався лише в липні 2024 року, коли державним виконавцем було накладено арешт на його банківські рахунки.
Вказує, що надав державному виконавцю довідки з місця роботи про розмір його доходів, на підставі яких останній сформував довідку про розмір заборгованості і разом з відповідною постановою про звернення стягнення на заробітну плату боржника і лише 14.11.2025 направила для виконання за місцем його роботи, чим сприяла збільшенню розміру заборгованості.
Ознайомившись із розрахунком, вказує ОСОБА_1 , він з`ясував, що до заборгованості державним виконавцем добавлено суму штрафу. 
З метою з`ясування правомірності стягнення суми штрафу він 26.12.2025 звернувся до Деснянського ВДВС в м. Києві з заявою, в якій просив надати можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, отримав доступ до постанови про відкриття виконавчого провадження та з`ясував, що постанова про стягнення штрафу відсутня.
Вважає, що сума штрафу в розмірі 160 395,94 грн безпідставно включена до довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 14.11.2025 №62405725/2, що переданий на відрахування із його заробітної плати.
Окремо зазначає, що у довідці розрахунку зазначено розмір штрафу 50% від розміру заборгованості «як штраф понад рік», в той час як абзацом 1 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що «за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів».
На підставі наведеного, ОСОБА_1 просив суд :
визнати протиправними дії державного виконавця у ВП №62405725 щодо включення до розміру заборгованості штрафу в сумі 160 395,94 грн;
визнати протиправними та скасувати постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 14.11.2025 та від 17.11.2025 у ВП №62405752 в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів у вказаному в них розмірі;
зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського ВДВ у м. Києві КМУ МУ м. Київ Гомон Ю.С. провести новий розрахунок заборгованості без врахування штрафу в сумі 160 395,94 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2026 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гомон Ю.С. повернуто скаржнику без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що скарга не відповідає вимогам частини третьої ст. 448 ЦПК України, тому підлягає поверненню скаржнику без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2026 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Герус Ю.М. подав 03 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу прийнятою при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2026 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вказані у оскаржуваній ухвалі мотиви не відповідають дійсності, оскільки представником заявника перед початком викладення обставин справи чітко і однозначно зазначено про наявність чи відсутність у сторін електронних кабінетів, а також визначено дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналась про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця 26.12.2025.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2019 року у справі № 704/281/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2019 і до досягнення дітьми повноліття.
На виконання рішення суду 17.09.2019 видано виконавчий лист №704/281/19.
Згідно інформації про виконавче провадження №62405725 вбачається, що 23.06.2020 до Деснянського ВДВС у м. Києві КМУ МЮ Україна надійшов виконавчий лист №704/281/19; 24.06.2020 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження; 20.07.2020 винесені постанови : про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника; про арешт коштів боржника; про тимчасове обмеження у праві керування; про тимчасове обмеження у праві полювання та про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Також постановою державного виконавця від 16.08.2024 винесено постанову про зняття арешту з коштів та 14.11.2025 і 17.11.2025 винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Згідно копії довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 14.11.2025 №62405725/2 вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2025 становить 320 791,88 грн, штраф по несплаті аліментів понад рік 50% - 160 395,94 грн, разом 481 187,82 грн.
21 січня 2026 року представник заявника адвокат Герус Ю.М. через систему «Електронний суд» подав заяву про поновлення процесуального строку, в якому просив поновити процесуальний строк, встановлений законом для подання скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Деснянського ВДВС у м. Києві КМУ МЮ Гомон Ю.С.
Заявником до матеріалів справи долучено копію заяви ОСОБА_1 від 26.12.2025, адресовану начальнику Деснянського ВДВС у м. Києві КМУ МЮ про надання можливості ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження №62405725.

Позиція Черкаського апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби (частина перша та друга статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частини перша, друга статті 18 Закону України «Про виконавче провадження).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 447-1 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до пунктів 3,7 частини третьої статті 448 ЦПК України скарга повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
У частині п`ятій статті 448 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо відкриття провадження при розгляді скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця перевіряє відповідність поданої скарги та доданих до неї документів вимогам ч.3 ст. 448 ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 448 ЦПК України, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки не містить даних про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи; не містить дати, коли особа, яка подає скаргу, дізналась про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що 26.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Деснянського ВДВС в м.Києві із заявою про надання можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження і після подання такої заяви, останній отримав доступ до матеріалів виконавчого провадження, проте, точна дата, коли ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав - дата ознайомлення скаржником (його представником) не зазначена.
Встановивши, що скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 448 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення скарги без розгляду.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що представником заявника перед початком викладення обставин справи чітко і однозначно зазначено про наявність чи відсутність у сторін електронних кабінетів, а також визначено дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналась про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця 26.12.2025, відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки підставою для повернення скарги без розгляду, в даному випадку, стало не те, що заявник не вказав відомості про відсутність чи наявність зареєстрованого електронного кабінету ( як самостійна підстава), а саме кількох самостійних підстав, зокрема, і не зазначення дати, коли особа, яка подає скаргу, дізналась про порушення її прав.
Крім того, в апеляційній скарзі скаржником також не вказано точної дати, коли йому стало відомо про порушене право (ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження), а копія долученої до матеріалів справи заяви про надання можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 26.12.2025 є доказом лише про намір ознайомитись, проте не підтверджує факту такого ознайомлення.
Постановлення ухвали про повернення скарги без розгляду не свідчить про порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню з такою ж скаргою за умови усунення тих недоліків попередньої скарги, які стали підставою для її повернення без розгляду.
Крім того, дотримання процесуальних норм покликане забезпечити належний та справедливий судовий розгляд, а приписи закону щодо змісту скарги, на переконання колегії суддів, є чіткими та зрозумілими.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки скарга не відповідає вимогам статті 448 ЦПК України, вона підлягає поверненню без розгляду.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 270, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Геруса Юрія Миколайовича – залишити без задоволення.
Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гомон Юлії Сергіївни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді     О.М. Новіков

Л.І. Василенко