Справа № 200/18896/15-ц
Провадження № 2/932/1728/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді – Куцевола В.В.
при секретарі – Травкіній В.Р.
за участі
представника позивача – Бурдюг Т.В.
відповідача – ОСОБА_1 
представника відповідачів – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2010 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 150101019732004, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 500000,00 грн. з розрахунку 22,9 % річних за користування кредитом на строк з 08.10.2010 року по 08.10.2015 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Виконання позичальником зобов`язань було забезпечено порукою згідно договору від 08.10.2010 року № 151010109732004/П укладеним між ПАТ «Астра Банк» та Тріпатхі Хемант Кумар. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Дебт Форс». Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку із чим, станом на 28.07.2015 року утворилась заборгованість в сумі 354534,08 грн., з яких: 307159,55 грн. – сума заборгованості за кредитом; 47375,25 грн. – сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь та вирішити питання розподілу судових витрат.
Відповідачем – ОСОБА_1 поданні пояснення в яких зазначає, що належних та допустимих доказів наявності заборгованості у сумі 354534,80 грн. позивач не надав. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано до суду навіть розрахунку заборгованості. Тобто, із наявних матеріалів у цій справі встановити а ні період, за який виникла заборгованість, а ні за які платежі, а ні стан розрахунку між сторонами наразі неможливо. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано до суду копію кредитного
договору. Уважно та детально вивчивши копію кредитного договору, з неї вбачається, що вона не містить усіх сторінок договору. Заборгованість за кредитним договором № 150101019732004 від 08.10.2010 року не підтверджується первинними бухгалтерськими документами. У позові без надання жодних первинних бухгалтерських документів позивач стверджує про наявність заборгованості відповідачів у сумі 354534,80 грн. Поза увагою представник позивача залишає суми погашення відповідачем за кредитним договором. 
Оскільки договір встановлює окремі зобов?язання, які деталізують обов?язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов?язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов?язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щобо кожного простроченого платежу. Таким чином, наявні правові підстави для застосування строків позовної давності. Як вбачається із позову, позовні вимоги до відповідача 2 аргументовано договором поруки № 150101019732004 від 08.10.2010 року. У відповідності до умов договору поруки строк дії поруки не передбачено. Враховуючи те, що надісланням 25.03.2016 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов?язання на 25.04.2016 року, а до суду із цим позовом до поручителя звернувся лише у лютому 2017 року, зі спливанням 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначених ч.4 ст.559 ЦК, тобто порука припинилася.
Ухвалою суду від 11.07.2016 року відкрито провадження у справі. 
Ухвалою суду від 04.04.2017 року провадження у справі зупинено до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Астра Банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи – приватний нотаріус ДМНО Кулініч Сергій Анатолійович, про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору, зобов`язання вчинити певні дії, визнання недійсним договору купівлі-пролажу права вимоги та стягнення грошових коштів.
У зв`язку із звільненням судді Єлісєєвої Т.Ю., справу було передано в провадження судді Томаша В.І., яким ухвалою суду від 17.07.2019 року справу прийнято до провадження. 
Внаслідок закінчення строку відрядження судді Томаша В.І., справу було передано у провадження судді Литвиненка І.Ю., яким ухвалою суду від 16.10.2019 року справу прийнято до провадження.
Ухвалою суду від 22.01.2021 року справу прийнято до провадження суддею Куцеволом В.В., провадження у справі залишено зупиненим.
Ухвалою суду від 10.05.2024 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено відкрите судове засідання.
Ухвалою суду від 04.12.2024 року залучено до участі у справі правонаступника позивача -Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».
Ухвалою суду від 30.09.2025 року залучено до участі у справі правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що ТОВ «Дебт Форс» набуло прав стягувача, однак документи на підтвердження позовних вимог були знищені внаслідок збройної агресії Російської Федерації. В матеріалах справи наявний не повний текст кредитного договору, однак у позивача кредитний договір відсутній. Разом з цим зазначила, що відповідачі не заперечують факт укладення кредитного договору.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів заперечували проти задоволення позову. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 08.10.2010 року між Пат «Астра Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 150101019732004, що не заперечується сторонами. 
Згідно п. 1.1 Кредитного договору, позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 500000,00 грн., а він зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти та комісії, в порядку та в строк визначені договором. Строк кредитної лінії встановлено з 08.10.2010 року по 08.10.2015 року.
Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2, за користування кредитом встановлено: процентну винагороду – 22,9 % річних, комісійну винагороду – 1,00 % від суми встановленого кредитного ліміту, комісію за невикористаний кредитний ліміт – щомісячно, 0,0137 процентів від суми невикористаного кредитного ліміту. 
08.10.2010 року між ПАТ «Астра Банк» та Тріпатхі Хемант Кумар, ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 150101019732004/П, згідно якого ОСОБА_3 взяв зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 150101019732004 від 08.10.2010 року.
Згідно заяви на видачу готівки № 45169 від 11.10.2010 року ОСОБА_1 було отримано 500000,00 грн. 
02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у акті приймання-передачі.
Згідно Витягу додатку до акту приймання-передачі прав вимоги від 02.12.20213 року ПАТ «Астра Банк» передало, ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за кредитним договором № 150101019732004 від 08.10.2010 року.
Згідно довідки складеної ПАТ «Дельта Банк» 28.07.2015 року заборгованість по кредитному договору від 08.10.2010 року № 150101019732004 становить 354534,80 грн. 
26.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» було направлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 досудові вимоги про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 354534,80 грн. 
У вересні 2015 року ОСОБА_1 та Тріпатхі Хемант Кумар звернулись до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Астра Банк» та
АТ «Дельта Банк», у якому просили суд:
- визнати недійсними пункти 1.4.1 та 1.4.2 кредитного договору
№ 150101019732004 від 08 жовтня 2010 року, укладеного між
ОСОБА_1 та ПАТ «Астра Банк», із урахуванням змін, внесених договором від 04 лютого 2011 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору;
- визнати зобов`язання ОСОБА_1 за умовами кредитного договору № 150101019732004 від 08 жовтня 2010 року припиненими виконанням;
- визнати припиненим договір поруки № 150101019732004/П від 08 жовтня 2010 року, укладений між Тріпатхі Хемант Кумар та ПАТ «Астра Банк»;
- визнати припиненим договір іпотеки № 150101019732004/3 від 08 жовтня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Астра Банк»;
- зобов`язати приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Кулініч С. А. виключити з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна – житлового будинку та земельних ділянок, площею 0, 100 га та 0, 0214 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області
від 15.06.2020 року у справі № 175/3720/16 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та Тріпатхі Хемант Кумар відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.03.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2020 року залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 27.07.2022 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30.03.2021 року залишено без змін.
При розгляді справи № 175/3720/16 судами було встановлено:
- окрім кредитного договору від 08.10.2010 року № 150101019732004, 04.02.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Астра Банк» укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, яким погоджено, зокрема, у зв`язку з переглядом кредитором кредитного ліміту, починаючи з 04 лютого 2011 року викласти пункт 1.1 в іншій редакції. Зокрема, погоджено відкриття позичальнику відновлювальної кредитної лінії та встановлення кредитного ліміту в розмірі 800 000 грн, строком кредитної лінії з 08 жовтня 2010 року по 08 жовтня 2015 року включно; викладено додаток № 1 та додаток № 2 до кредитного договору у новій редакції. 04 лютого 2011 року, у зв`язку з внесеними змінами до основного (кредитного) договору було погоджено відповідні зміни, шляхом укладення договору про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № 150101019732004/П від 08 жовтня 2010 року та іпотечного договору № 150101019732004/З від 08 жовтня 2010 року. Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджено копією меморіального ордеру № 45143 від 11 жовтня 2010 року на суму 500000 грн та копією меморіального ордеру №24252 від 07 лютого 2011 року на суму 300000 грн. 
- згідно наданого АТ «Дельта Банк» розрахунку станом на 19 лютого 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить: по кредиту 39711,74 грн, по процентам за користування кредитом – 26408,63 грн, пеня – 16331,10 грн, штрафні санкції за порушення умов кредитного договору – 3833,33 грн.
Окрім цього, постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.03.2021 року у справі № 175/3720/16-ц, було встановлено, що 23.09.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №2306/К, відповідно до якого АТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором №150101019732004 від 08 жовтня 2010 року із загальною сумою заборгованості станом на 23.09.2020 року в розмірі 89150,17 грн., що підтверджується копією вказаного договору та копією додатку №1 до договору (Реєстр боржників), які долучені до матеріалів справи.
03.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір № 03-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «Кампсіс Фінанс» прийняло право вимоги за кредитними договорами.
Згідно Витягу з реєстру боржників до ТОВ «Кампсіс Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 150101019732004, що укладений з ОСОБА_1 , в сумі 89150,17 грн. 
22.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір № 22-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило, а ТОВ «Дебт Форс» прийняло право вимоги за кредитними договорами
Згідно Витягу з реєстру боржників до ТОВ «Дебт Форс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 150101019732004, що укладений з ОСОБА_1 , в сумі 89150,17 грн. 
Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, підтверджено представником позивача у судовому засіданні та наданими письмовими поясненнями від 13.03.2026 року, первісним позивачем - ПАТ «Дельта Банк» не надано суду повного тексту кредитного договору №150101019732004 від 08 жовтня 2010 року (т. 1 а.с. 6-12), що позбавляє суд можливості дослідити його зміст у повному обсязі, а у ТОВ «Дебт Форс» також відсутній кредитний договір та інші документи пов`зані з наданим кредитом.
При цьому позивач посилаєтьсяч на те, що з тих сторінок кредитного договору, що містяться в матеріалах справи вбачаються всі істотні умови договору та факт укладення кредитного договору не заперечується відповідачкою ОСОБА_1 , яка частково виконувала свої зобов`язання за вказаним договором.
Суд зазначає, шо відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала сам факт укладення кредитного дговору, однак наполягала на відсутності заборгованості.
Згідно п.1 ч.1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, при відступленні права вимоги за кредитним договором №150101019732004 від 08 жовтня 2010 року попередній кредитор повинен був передати ТОВ «Дебт Форс» документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Однак, як встановлено судом, як сам кредитний договір так й інші документи пов`язанні з укладенням та виконанням кредитного договору не були передані ТОВ «Дебт Форс» попереднім кредитором.
Окрім цього, згідно Витягів з реєстру боржників, як до ТОВ «Кампсіс Фінанс», так й до ТОВ «Дебт Форс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 150101019732004 в сумі 89150,17 грн. 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ч. 2 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.
Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Звертаючись з позовом до суду, позивач виклав обставини, якими обґрунтовував заявлені вимоги та зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, як і не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовом із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Однак, у даній справі: відповідачами заперечується наявність заборгованості за кредитним договором; матеріали справи не містять всіх сторінок кредитного договору № 150101019732004 від 08 жовтня 2010 року; при розгляді цивільної справи № 175/3720/16 було встановлено, що 04.02.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Астра Банк» було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору та договору поруки; згідно Витягу з реєстру боржників до ТОВ «Дебт Форс» перейшло право вимоги в сумі 89150,17 грн.; позивачем не надано жодного розрахунку заборгованості та доказів на підтвердження врахування здійснених позивачем платежів (виписку по рахунку).
Враховуючи, що рішення суду не може грунтуватись на припущеннях, з урахуванням встановлених обставин справи та враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягає задоволенню, оскільки не доведені належними та допустимими доказами у справі. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягуються та покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. 

Суддя В.В. Куцевол