Справа № 385/141/26 
Провадження № 1-кп/385/8/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2026 року        м. Гайворон
Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді     ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання   ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора       ОСОБА_3 
обвинуваченого     ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Гайворон кримінальне провадження № 12026121120000019 щодо:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив службу в Збройних Силах України на посаді: стрільця-номера обслуги 1 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 1 запасної десантно-штурмової роти запасного десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
за ч. 4 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , проходячи військову службу на посаді стрільця-номера обслуги 1 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 1 запасної десантно-штурмової роти запасного десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , 15 січня 2026 року близько 16 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи поза виконанням своїх обов`язків з несення військової служби, з добровільної згоди власниці ОСОБА_6 перебував в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись в одній із кімнат вказаного житлового будинку виявив на ліжку мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05» білого кольору, належний ОСОБА_6 і в цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_4 , під час дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, який неодноразово продовжено, востаннє до 03 лютого 2026 року, з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «SamsungGalaxy A05» білого кольору, вартістю 3600,00 грн., в чохлі до телефону, вартістю 95,00 грн., з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 110 грн., належні ОСОБА_6 .
Маючи можливість вільно розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на загальну суму 3805,00 грн, що становить середньо-ринкова вартість викраденого майна згідно висновку товарознавчої експертизи.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, детально розповів про мотиви та обставини його вчинення. Пояснив, що щиро розкаюється у скоєному, обіцяє виправитись та більше не вчиняти такого. 
Прокурор просив застосувати до ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із застосування іспитового строку згідно ст. 75 КК України.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення такого, подала письмову заяву, в якій зокрема зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, додатково вказала, що просить притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, вид та міру покарання залишає на розсуд суду. Також не заперечує проти укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та підсудним.
На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом вільного доступу, вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує роз`яснення п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, де вказано, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винній та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 - визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра і за допомогою не звертався, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню доньку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви. Також суд враховує особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілої про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності на розсуд суду. 
При обранні покарання суд також враховує висновки досудової доповіді Гайворонського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого за якою вбачається можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. 
Підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції відповідної частини статті на мінімальний строк, що, на думку суду, має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. 
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, того, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, визначених в ст. 76 КК України. 
Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речового доказу слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05» білого кольору, що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6  - залишити їй за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Роз`яснити обвинуваченому, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя:         ОСОБА_7  

Дата документу 26.02.2026