ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/353/26	
За заявою: Фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни, м. Дніпро
про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу

У справі:
за позовом Фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни, м. Дніпро 
до Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів", м. Дніпро 
про стягнення 297 958,38грн
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Без участі представників сторін  

С У Т Ь С П О Р У:
Фізична особа-підприємець Іщенко Елла Олександрівна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просила стягнути з Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" заборгованість у розмірі 297 958,38грн, з яких: основний борг у розмірі 231 800,00грн; пеня у розмірі 40 358,60грн; штраф у розмірі 16 226,00грн; 3 % річних у розмірі 4 439,13грн; втрати від інфляції у розмірі 5 134,65грн.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 справу №904/353/26 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни до Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" про стягнення 297 958,38грн задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" на користь Фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни основний борг у розмірі 231 800,00грн, пеню у розмірі 40 358,60грн, штраф у розмірі 16 226,00грн, 3% річних у розмірі 4 439,13грн, втрати від інфляції у розмірі 5 099,60грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 575,08грн.
06 квітня 2026 року від Фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни до господарського суду надійшла заява, якою просить стягнути з Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00грн.
Ухвалою господарського суду від 07.04.2026 прийнято до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення; постановлено розглядати заяву без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
Ухвалу суду від 07.04.2026 в електронному вигляді доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 07.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 43, 44).
За приписами частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 240 ГПК України).
Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, господарський суд, -
В С Т А Н О В И В :

02 січня 2026 року між Адвокатом Кощеєвим Віталієм Михайловичем (адвокат) та Фізичною особою-підприємцем Іщенко Еллою Олександрівною (клієнт, позивач) укладено договір №02/01 про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 34). 
Предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх цивільних, адміністративних та кримінальних справах у період дії цього договору, надання правової допомоги клієнту з питань та/або у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та/або відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, в тому числі, але не виключно, представляти та захищати його інтереси перед правоохоронними органами, зокрема, але не виключно перед Бюро економічної безпеки, органами державної влади (без виключень), установами, підприємствами та організаціями будь-якої форми власності, а також у будь-яких справах, що розглядаються за участю клієнта у судах, що входять до системи судоустрою України (п. 1.1 договору).
Адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта. Окремі доручення можуть бути надані адвокату від уповноважених осіб клієнта шляхом комунікації засобами мобільного звязку, загальнодоступними "меседжерами" та/або за допомогою електронної пошти (п. 2.1.1 договору). 
Адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси клієнта у відповідності до п. 1.1 цього договору та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (п. 2.1.2 договору).
Адвокат має право представляти права та законні інтереси клієнта в судах з усіма правами сторони, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (п. 2.2.6 договору).
Також адвокат уповноважений: виконувати інші дії, передбачені законодавством України в інтересах клієнта (п. 2.2.8); оскаржувати судові рішення, ухвали, постанови до апеляційних та касаційних судових інстанцій з правом їх підпису (п. 2.2.9).
Згідно пункту 2.3.1 договору клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокату в розмірі та у строк, погоджені між ними.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2026. Цей договір може бути розірваний згідно вимог чинного законодавства України (п. 3.1, 3.2 договору).
Розмір гонорару та порядок оплати встановлюється у додатках до договору (п. 4.1 договору).
02 січня 2026 року між адвокатом та клієнтом укладено додаток до договору №02/01 про надання правничої (правової) допомоги від 02.01.2026 (а.с. 33). 
Сторони узгодили наступні правничі послуги та їх вартість:
- аналіз документів, підготовка позовної заяви, розрахунок санкцій для включення до позову, подання позовної заяви до суду з питання стягнення заборгованості за договором №15/02-2 від 15.02.2022, що укладений між ФОП Іщенко Е.О. та Державним підприємством "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" у розмірі 10 000,00грн.
Згідно з додатком до договору загальна вартість послуг становить 10 000,00грн. Факт надання послуг, їх об`єм і повнота фіксується шляхом підписання акту наданих послуг. Надані послуги оплачуються клієнтом протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту підписання акту наданих послуг.
03 квітня 2026 року між адвокатом та клієнтом складено та підписано Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с. 33 на звороті).
Доказів оплати позивачем послуг, наданих йому адвокатом у межах вказаного договору, на момент розгляду справи не надано. 
Суд звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена.
Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19.
Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір №02/01 про надання правничої (правової) допомоги від 02.01.2026 (а.с. 34); ордер серії АЕ №1469316 від 28.01.2026 (а.с. 5). Статус адвоката Кощеєва Віталія Михайловича підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4337 від 07.06.2019 (а.с. 39).
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких – витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (ст. 1312 Конституції України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 126 ГПК України).
Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
- визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
- розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
Адвокатський гонорар може існувати у двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
У разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, які надаються адвокатом, суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (постанова Касаційного господарського суду від 09.12.2021 у справі №922/3812/19).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).
В позовній заяві позивач зазначив про витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00грн, однак в заяві про відшкодування витрат на правничу допомогу від 05.04.2026 просить стягнути з відповідача 10000,00грн.
За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач заперечень проти заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу не надав.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (ч.5 ст.126 ГПК, постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Верховний Суд з посиланням на ч.6 ст.126 ГПК неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази відповідно до ч.1 ст.86 ГПК суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Процесуальні документи, наявні у справі підтверджують надання правової допомоги позивачу у цій справі адвокатом Кощеєвим Віталієм Михайловичем. 
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються витрати на правничу допомогу у розмірі 9 998,82грн (297 923,33грн * 10 000,00грн / 297 958,38грн).
Керуючись статтями 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" (ідентифікаційний код 00188311; вул. Січеславська Набережна, буд. 17, м. Дніпро, 49000) на користь Фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 998,82грн (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 82коп).
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
В іншій частині заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення підписано – 15.04.2026.

Суддя	 	Н.М. Євстигнеєва