Справа № 151/671/25
Провадження №2/151/19/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
10 квітня 2026 року селище Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Токарчук Л.Г.
за участю секретаря судових засідань Трачук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ: 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі - ТОВ "Діджи Фінанс") через систему "Електронний суд" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 200071004 від 23.07.2014 в сумі 50 841 гривня 71 копійка. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 липня 2014 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 укладено угоду № 200071004 щодо кредитування, відповідно до умов якої банк надав останньому у користування кредитні кошти в розмірі 10 000 гривень, з встановленим строком користування з 23 липня 2014 року по 23 липня 2019 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, борг не погасив. 20 липня 2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведених 15 червня 2020 року, зокрема за кредитним договором № 200071004 від 23 липня 2014 року, що підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16. 
Щодо строків позовної давності представник позивача зазначає наступне.
Приналежність права вимоги за вищезазначеним кредитним договором який був предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеним між ПАТ "Банк Михайлівський", та ТОВ "Діджи Фінанс" було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ "Банк Михайлівський" (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ "Діджи Фінанс") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" (далі - ТОВ "ФК "Плеяда"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" (далі - ТОВ "ФК "Фагор"), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО); Національного банку України (далі - НБУ), про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ФК "Плеяда", визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор". Суть спору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" від 30.05.2016 № 37 затверджено результати проведеної перевірки, наведені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 № 1, згідно з якими встановлено нікчемність укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" і ТОВ "ФК "Плеяда" договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, за умовами якого останній зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження ПАТ "Банк Михайлівський", а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ "ФК "Плеяда" право вимоги до третіх осіб (боржників), яке у подальшому ТОВ "ФК "Плеяда" відступило на користь ТОВ "ФК "Фагор" за договором факторингу від 20.05.2016 № 1. Посилаючись на нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, зважаючи на положення ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Постановою від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2; - зобов`язати ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Оригінали документів, а саме: кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 не були передані ТОВ "Діджи Фінанс". Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ "Діджи Фінанс" від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ "ФК "Плеяда" та від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ "ФК "Фагор", лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ "Діджи Фінанс". Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Фактична відсутність документів, які стосуються угоди щодо кредитування (анкета Боржника, надані ним ідентифікаційні дані, що свідчать про виявлення сторони інтересу в укладенні такої угоди та інших документів, які свідчать про наявність правовідносин щодо кредитування між Боржником та Банком) унеможливлювала реалізацію прав позивача на звернення до суду із захистом своїх власних інтересів. Лише після отримання таких документів, Позивач почав здійснювати процедури задля захисту власних інтересів (надсилання претензії). Тому, враховуючи практику застосування норм права Верховним судом, в силу приписів, зокрема, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", строк на звернення до суду із позовною заявою, який настав під час дії обмежень карантинного характеру, на думку представника позивача має бути продовженим, та у даному випадку заява про застосування строків позовної давності буде передчасна. Крім того, введення в Україні режиму воєнного стану 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом. Згідно розділу "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи вищевикладене представник позивача просить: поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 та стягнути із нього на користь ТОВ "Діджи Фінанс" заборгованість за договором № 200071004 від 23.07.2014 у загальному розмірі 50 841 гривня 71 копійка, яка складається з: суми заборгованості - 38 852 гривні 51 копійка, суми інфляційних втрат - 8 495 гривень 66 копійок, суми 3 % річних - 3 493 гривні 54 копійки. Крім того, просить стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді від 15 вересня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ "Діджи Фінанс" Романенко М.Е. у судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити. Не заперечують про ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання 15 жовтня 2025 року, 12 листопада 2025 року, 18 грудня 2025 року, 02 лютого 2026 року та 10 квітня 2026 року не з`явився, конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча повістки направлялися за адресою місця проживання відповідача зазначеною позивачем у позовній заяві та адресою зареєстрованого місця проживання, згідно відповіді з Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 471/02-15 від 11.09.2025. Крім того, повідомлявся, також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 
За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що 23 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "Банк Михайлівський" із заявою (оферта) № 200071004, в якій просив надати йому кредит на таких умовах: кредитний ліміт 10 000 гривень, при цьому встановлений розмір за рішенням Банку може бути змінений, про що клієнт буде повідомлений шляхом направлення смс-повідомлення або в порядку, передбаченому умовами по картках. На дату укладення договору про картку доступний розмір кредитного ліміту для безпосереднього використання клієнтом становить 10 000 гривень. Максимальна ставка по ліміту 58,8 % річних. Реальна процентна ставка по кредиту 89,56 %. (а.с. 37)
Вказана заява підписана ОСОБА_1 власноручно.
Крім того, 23 липня 2014 року ОСОБА_1 заповнив та підписав анкету № 490858, в якій зазначені особисті дані відповідача. (а.с. 27 зв. бік)
Відповідно до розписки про отримання платіжної картки ОСОБА_1 отримав 23 липня 2014 року платіжну картку №  НОМЕР_1 відповідно до договору № 200071004 від 23 липня 2014 року. (а.с. 41 зв. бік)
20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" укладений договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський" відступає новому кредитору ТОВ "Діджи Фінанс" належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами. (а.с. 1516, 45-46)
Відповідно до наданої копії платіжного доручення № 25 від 09 липня 2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" сплатило ПАТ "Банк Михайлівський" грошові кошти у сумі 5307 308,39 грн. (а.с. 17)
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Діджи Фінанс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16. Рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ "Діджи Фінанс" у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор". Зобов`язано ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року № 1 та додатках до нього (а.с. 18 - 33)
Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 грудня 2022 року ВП № 66483131 виконавче провадження про зобов`язання ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 закінчено у зв`язку із виконанням його у повному обсязі приватним виконавцем.
Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 17 січня 2023 року ВП № 66491947 виконавче провадження про зобов`язання ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і №2 закінчено у зв`язку із надходженням заяви стягувача про виконання боржником станом на 23 грудня 2022 року у повному обсязі умов виконавчого документа.
З копії Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, вбачається, що до нового кредитора ТОВ "Діджи Фінанс" перейшло право вимоги за кредитним договором № 200071004 укладеним 23.07.2014 з ОСОБА_1 на загальну суму 38 852 гривні 51 копійка, з яких: 10 000 гривень - заборгованість по тілу кредиту та 28 852 гривні 51 копійка - заборгованість по нарахованих відсотках.
Відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №200071004 укладеного 23.07.2014 інфляційних витрат та 3 % річних з 25/02/2019 по 23/02/2022 становить 38 852 гривні 51 копійка, сума збитків з урахуванням 3% річних - 3 493 гривні 54 копійки, сума збитків інфляційних витрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 8 495 гривень 66 копійок, разом заборгованість становить - 50 841 гривня 71 копійка. 
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором № 200071004 від 23.07.2014 у загальному розмірі 50 841 гривні 71 копійка, яка складається з: суми заборгованості - 38 852 гривні 51 копійка, суми збитків з урахуванням 3 % річних - 3 493 гривні 54 копійки та суми збитків інфляційних витрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 8 495 гривень 66 копійок, зі встановленим строком користування (строк кредиту) з 23.07.2014 по 23.07.2019.
З позовною заявою ТОВ "Діджи Фінанс" звернулося до суду 22.08.2025.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID-19", із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.
Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Крім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни.
Суд зауважує, що введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом.
Окрім того, згідно розділу "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов поданий у строки, визначені законом, та вони позивачем не пропущені, тому що строк звернення до суду з позовом спливав тоді, коли припадає продовження дії таких строків позовної давності.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Приналежність права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 укладеним між ПАТ "Банк Михайлівський", та ТОВ "Діджи Фінанс" було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ "Банк Михайлівський" (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ "Діджи Фінанс") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" (далі - ТОВ "ФК "Плеяда"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" (далі ТОВ "ФК "Фагор"), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО); Національного банку України (далі - НБУ), про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ФК "Плеяда", визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор".
Тобто даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Однак зобов`язання за даним договором належним чином відповідачем не виконуються, що призвело до виникнення заборгованості відповідача за кредитним договором № 200071004 від 23.07.2014 - 38 852 гривні 51 копійка. Сума збитків з урахуванням 3% річних 3 493 гривні 54 копійки. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 8 495 гривень 66 копійок. Разом заборгованість становить 50 841 гривня 71 копійка.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону.
Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7 000 гривень, які підтверджуються: договором № 26 про надання правничої допомоги від 15 лютого 2024 року (а.с. 12-14); додатковою угодою до Договору №26 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року (а.с.7); детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро "Анастасії Міньковської", необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "Діджи Фінанс" щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с. 11); свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 11306/10 (а.с. 36); актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконаних робіт, надання послуг) (а.с. 44).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 7 000 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Клопотання про зменшення витрат на правову допомогу не надходило.
При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 200071004 від 08 серпня 2025 року в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись вищевикладеним та статтями 259, 263-265, 268, 273, 280, 354-355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за Договором № 200071004 від 23 липня 2014 року в сумі 50 841 (п`ятдесят тисяч вісімсот сорок одна) гривня 71 копійка.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" понесені витрати за надання правничої допомоги в сумі 7 000 (сім тисяч гривень).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження (місце проживання чи перебування) :
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, код ЄДРПОУ 42649746, поштовий індекс 04212)
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ).

Суддя Людмила ТОКАРЧУК