463/1546/26
2-о/463/91/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року    Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді  Білоуса Ю.Б.
за участю секретаря с/з  Козак О.В.
заявника    ОСОБА_1 
представника заявника   адвоката Осташевського А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Осташевського Андрія Мироновича в інтересах  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: 81260, с. Подусів Львівського району, Львівської області, паспорт ID картка НОМЕР_2 від 25.04.2024, орган що видав 4631) про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:
Заявник  ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Осташевського Андрія Мироновича звернулася до суду із заявою про видачу щодо заінтересованої особи  ОСОБА_2  обмежувального припису строком на шість місяців із визначенням певних тимчасових обмежень його прав, зокрема:
а) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;
б) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше ніж 200 (двісті) метрів до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 та інших місць її частого відвідування;
в) заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
г) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Заяву мотивує тим, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 23 жовтня 2004 року. Шлюб розірвано рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 квітня 2013 року у справі № 2/449/62/2013.
Від шлюбу ОСОБА_1 має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заявник разом з дітьми проживає в квартирі, що належить на праві власності матері заявниці - ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 . Факт проживання підтверджується Актом обстеження від 16 лютого 2026 року.
Незважаючи на розірвання шлюбу понад 12 років тому, колишній чоловік заявниці - ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї дії, які становлять домашнє насильство у формі психологічного насильства.
Конкретні обставини вчинення домашнього насильства:
11 квітня 2025 року близько 20:30 — ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в місці проживання заявниці, ображав ОСОБА_1 , принижував її гідність. Працівниками поліції складений терміновий заборонний припис серії АА № 3903092 від 11.04.2025.
12 червня 2025 року близько 21:20 ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в місці проживання заявниці, вступив у конфлікт із нею, чинив на неї моральний і психологічний тиск в присутності малолітньої дитини, чим вчинив психологічне домашнє насильство. Працівниками поліції складені термінові заборонні приписи серії АА № 612010 та серії АА № 612009 від 12.06.2025.
29 червня 2025 року близько 17:20 ОСОБА_2 , перебуваючи в місці проживання заявниці, поводив себе агресивно, словесно її ображав. Працівниками поліції складений терміновий заборонний припис серії АА № 612438 від 29.06.2025.
25 грудня 2025 року близько 20:30 ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в місці проживання заявниці, вчинив домашнє насильство щодо неї, ображав її нецензурними словами в присутності дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , внаслідок чого їм було заподіяно психологічну шкоду здоров`ю. Працівниками поліції складені термінові заборонні приписи серії АА № 473621 та серії АА № 428064 від 25.12.2025.
Систематичний характер насильства підтверджується неодноразовими зверненнями заявника до Національної поліції України та складенням термінових заборонних приписів протягом 2025 року.
Крім того, ОСОБА_2 систематично: 
прибуває до місця проживання ОСОБА_1 без попередження та згоди, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;
ображає ОСОБА_1 нецензурними словами, принижує її гідність, висловлює образливі оцінки особистості заявника в присутності дітей;
висловлює словесні погрози на адресу ОСОБА_1 , зокрема погрожував, що «встромить ніж у живіт»;
гримає у двері, кричить, погрожує побити вікна, якщо вона не впустить його до квартири;
очікує ОСОБА_1 біля будинку, намагається проникнути до квартири всупереч волі заявниці та власника житла.
Зазначені дії викликають у ОСОБА_1 стан постійного страху, психологічного тиску, тривоги за власну безпеку та безпеку неповнолітніх дітей. Діти перебувають у стресовому стані, бояться поведінки батька в стані алкогольного сп`яніння.
А тому з метою захисту своїх порушених прав заявник в порядку положень ст.350-2 ЦПК України та Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" звернулась до суду з відповідною заявою, яку просить задовольнити.
Заявник та її представник в судовому засіданні подану заяву підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в ній, та просили задовольнити.
Заінтересована особа  ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомленим. Про причини неявки суд не повідомив.
Ухвалою судді від 20.02.2026 року заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.
Заслухавши пояснення заявника та її представника, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав.
Главою 13 ЦПК України закріплено процесуальні особливості розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису, тобто застосування до кривдника одного чи декількох заходів тимчасового обмеження його прав або покладення на нього обов`язків у зв`язку із доведеністю вчиненого відносно постраждалої особи насильства: домашнього чи за ознакою статі (ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Спеціальними законами, які здійснюють регламентацію вказаної сфери суспільних відносин згідно положень ст.350-2 ЦПК України є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Закон України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". 
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з положеннями п.2 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, колишнє подружжя.
Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".
Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. 
Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18).
Судом встановлено, що заявник  ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 23 жовтня 2004 року. Шлюб розірвано рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 квітня 2013 року у справі № 2/449/62/2013 (а.с.11).
Від шлюбу ОСОБА_1 має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12-14).
Заявник разом з дітьми проживає в квартирі, що належить на праві власності матері заявниці - ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 . Факт проживання підтверджується Актом обстеження від 16 лютого 2026 року (а.с.10).
Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник  ОСОБА_1 обґрунтовує мотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа  ОСОБА_2 систематично вчиняє стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру. На зауваження, неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, винесені термінові заборонні приписи та прийняті судові рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність.
У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи
Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису.
Оцінюючи мотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обгрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою  ОСОБА_2 відносно заявника систематичного домашнього насильства. Вказані висновки підтверджуються наступним.
Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №393092 (а.с.15) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно  ОСОБА_2 за вчинення 11.04.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої  ОСОБА_1 .
Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №612010 (а.с.16) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно  ОСОБА_2 за вчинення 12.06.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої  ОСОБА_1 .
Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №612009 (а.с.17) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно  ОСОБА_2 за вчинення 12.06.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої  ОСОБА_1 .
Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №612438 (а.с.18) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно  ОСОБА_2 за вчинення 29.06.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої  ОСОБА_1 .
Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №473621 (а.с.19) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно  ОСОБА_2 за вчинення 15.12.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої  ОСОБА_1 .
Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №428064 (а.с.20) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно  ОСОБА_2 за вчинення 15.12.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої  ОСОБА_1 .
Керуючись частиною 5 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, судом встановлено наступне.
Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 24 квітня 2025 року у справі №463/3659/25 (провадження №3/463/840/25)  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 11.04.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 ).
Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 07 липня 2025 року у справі №463/6095/25 (провадження №3/463/1285/25)  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 29.06.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 ).
Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 15 січня 2026 року у справі №463/12639/25 (провадження №3/463/201/26)  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП (вчинення 15.12.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 ).
Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви. 
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що тимчасове обмеження права користування кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису в порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи-кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою останнього (постанова Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20).
Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 6 місяців.
А тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до задоволення з наведених вище мотивів.
Керуючись ст. 350-2, 350-6,350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд-
ухвалив:
Заяву адвоката Осташевського Андрія Мироновича в інтересах  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: 81260, с. Подусів Львівського району, Львівської області, паспорт ID картка НОМЕР_2 від 25.04.2024, орган що видав 4631) про видачу обмежувального припису – задовольнити.
Видати обмежувальний припис щодо кривдника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким заборонити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 6 (шість) місяців:
а) перебувати в місці проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;
б) наближатися на відстань менше ніж 200 (двісті) метрів до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 та інших місць її частого відвідування;
в) особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
г) вести листування, телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису у відповідності до вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Повідомити про прийняте рішення Львівське районне управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та проголошено 23.02.2026 року.

Суддя:        Білоус Ю. Б.