Справа № 175/5909/25 
Провадження № 1-кп/175/878/25 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року с-ще Слобожанське
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Єнакієво Донецької області, із базовою середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимості немаючого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 15.04.2025 близько 09:00 год. перебуваючи поблизу магазину «АТБ-
Маркет», розташованого на вул. Телевізійній, 40 у с. Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області побачив у знайомої йому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Redmi» 13 6/128 GB і у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману.
Надалі ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_5 належний їй мобільний телефон марки «Redmi» 13 6/128 GB, на що остання погодилась та добровільно передала свій телефон ОСОБА_4 .. Отримавши від ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Redmi» 13 6/128 GB, та не маючи наміру його повертати, ОСОБА_4 відійшов на деяку відстань з мобільним телефоном та залишив місце кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 3716,67 грн.
Крім того, ОСОБА_4 17.04.2025 близько 20:00 год. перебуваючи поблизу АЗС «Нефтек», розташованої по вул. Запорізькій у с. Братське Дніпровського району Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом тимчасового користування акумуляторним ліхтарем, попросив у ОСОБА_6 , належний йому акумуляторний ліхтар марки Dnipro-M DCL-2, на що останній погодився та добровільно передав його ОСОБА_4 .. Надалі, отримавши від ОСОБА_6 акумуляторний ліхтар марки Dnipro-M DCL-2, не маючи наміру його повертати, ОСОБА_4 відійшов на деяку відстань з акумуляторним ліхтарем та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 4299,60 грн.
Також, 19.04.2025 близько 14:30 год. перебуваючи поблизу магазину «Здоровенькі були», розташованого на вул. Парковій в с. Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон марки «Redmi» Note 13 8/512 GB, на що останній погодився та добровільно передав його ОСОБА_4 .. Надалі ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_7 мобільний телефон, не маючи наміру його повертати, відійшов на деяку відстань з мобільним телефоном та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 5500,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України визнав повністю та показав, що перебуваючи у с. Новоолександрівка Дніпровського району побачив знайому ОСОБА_5 , з якою він раніше працював, попросив у неї мобільний телефон під приводом зателефонувати матері, але коли вона відвернулася поклав телефон до кишені та пішов геть, телефон в подальшому здав до ломбарду. Також, перебуваючи у с. Братське Дніпровського району попросив у потерпілого ОСОБА_6 ліхтарик, а коли той відвернувся втік з ним, а приїхавши на маршрутці до м. Дніпра здав його до ломбарду. Так само заволодів і мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_7 , розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд. В скоєному щиро розкаюється, шкодує про вчинене. 
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надали заяви про здійснення судового розгляду без їх участі, просили призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду. Цивільний позов не заявляли.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснені судом учасникам судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, а також стосуються вирішення питання долі речових доказів та процесуальних витрат. 
Таким чином, винуватість ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Проаналізувавши і оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень в об`ємі пред`явленого обвинувачення, та його умисні дії кваліфікує за епізодом заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а за епізодами заволодіння акумуляторним ліхтарем ОСОБА_6 та мобільним телефоном ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та повне визнання своєї винни, обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, вчинив кримінальний проступок та два нетяжкі злочини, обставини їх вчинення, повернення майна потерпілим, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який неодружений, працює неофіційно, судимості не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. 
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді 1 року обмеження волі, а за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років обмеження волі. 
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання обвинуваченому визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з усіх обставин справи, з урахуванням позиції обвинуваченого, який у вчиненому розкаявся, визнав вину повністю та просив призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд виходить із того, що він судимості не має, має постійне місце проживання, а тому вважає, що призначене покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України. З обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати. Цивільний позов у кримінальному провадженні не подано, заходи забезпечення на час прийняття рішення не застосовані. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок спливу іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 6239 (шість тисяч двісті тридцять дев`ять) грн. 80 копійок
Речові докази: 
- мобільний телефон марки «Redmi» 13 6/128 GB, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній, як власнику майна;
- акумуляторний ліхтар Dnipro-M DCL-2 із зарядним пристроєм та акумуляторною батареєю, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому, як власнику майна; 
- 2 DVD-R диска з відеозаписами із ломбарду, які зберігаються в матеріалах кримінальної справи продовжувати зберігати в матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Головуючий суддя ОСОБА_1