ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року	справа № 380/14733/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України, за участі третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій позивач просить суд:
- визнати протиправним і скасувати протокольне рішення № 2/в від 17.01.2025 р. комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким мені відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок травмування отриманого під час виконання обов`язку військової служби по захисту Батьківщини;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити мені таку одноразову грошову допомогу в передбаченому законом розмірі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Міністерства оборони України для виплати одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок травмування під час виконання обов`язків військової служби по захисту Батьківщини. Однак, протокольним рішенням засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 № 2/в позивачу відмовлено в призначені такої грошової допомоги, оскільки згідно поданих на розгляд документів про обставини травми, таку позивач отримав внаслідок ДТП 27.05.2023 та в діях позивача діях вбачаються порушення п.13.1 та п. 13.3 ПДР, які є наслідком вчинення адміністративного правопорушення. Із таким рішенням відповідач не погоджується, оскільки вважає, що відмова у виплаті допомоги на вказаній підставі допускається лише за умови, що травмування та встановлення інвалідності є наслідком адміністративного правопорушення, яке позивач не допускав та не притягувався до відповідальності.
Ухвалою суду від 23.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 №564 про обставини травми №6348 від 22 липня 2023 року ОСОБА_1 27 травня 2023 року отримав травму внаслідок ДТП. Причиною нещасного випадку стала особиста необережність під час керування транспортним засобом та недотримання Правил дорожнього руху. Травма пов`язана із проходженням військової служби. Викладена у довідці інформація про обставини травми підтверджується актом службового розслідування, актом про нещасний випадок, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №863 від 17.07.2023 року. Тобто, даними документами підтверджено факт отримання травми внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.
Вказує, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних з посиланням на ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.
Вважає, що позивачем не доведений факт неправомірності рішення Міністерства оборони України, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 
Крім цього зазначає, що зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, є втручанням суду у дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Просить відмовити в задоволенні позову.
Представник позивача в спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, подав до суду відповідь на відзив.
Третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 правом на подання до суду пояснень по суті спору не скористався. 
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується відомостями його військового квитка серії НОМЕР_3 від 22.08.2018.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2024 №79 позивача, звільненого наказом командира НОМЕР_4 окремої бригади армійської авіації від 19.03.2024 №15-РС з військової служби у запас за станом здоров`я, з 19.03.2024 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 22.05.2024 №101/2/215, позивач в період з 27.10.2022 по 11.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Корюківка Корюківського району Чернігівської області.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 31.05.2024.
Із Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 17.07.2023, Акту про нещасний випадок (зникнення, смерть) від 17.07.2023, довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2023 №564, наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2023 №863 «Про результати спеціального розслідування» суд встановив, що водій групи бойового управління командного пункту штабу Військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 був відряджений до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угрупування авіаційних груп армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України та 09.05.2023 прибув до Військової частини НОМЕР_1 для перебування до окремого розпорядження.
27.05.2023 року приблизно о 16 год. 00 хв. на автодорозі М04 сполученням «Стрий-Умань-Дніпро-Знам`янка» в районі с. Дачанське Покровського району Донецької області, з боку м. Селидове в напрямку м. Покровськ Донецької області, відбулась дорожньо-транспортна подія за участі автомобіля ВАЗ 21011 під керуванням позивача та автомобіля «Ford Ranger», внаслідок якої було травмовано, зокрема, позивача.
За висновками спеціального розслідування, позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 21011, не виконав вимоги п. п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої він отримав травмування. 
Згідно Свідоцтва про хворобу №10555 від 15.11.2023, виданого 16 Регіональною військово-лікарською комісією, постановою ВЛК на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб позивача визнано непридатним до військової служби з переоглядом через шість місяців.
08.04.2024 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №605238 від 15.05.2024.
У зв`язку із отриманням інвалідності, позивач 11.06.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою та документами щодо виплати одноразової грошової допомоги. 
Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.06.2024 №1159/12/9115 заяву та документи позивача направлено до Міністерства оборони України. 
За результатами розгляду поданих документів, протокольним рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 №2/в відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки інвалідність військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення. Як підставу для відмови зазначено, що позивач отримав травму внаслідок ДТП 27.05.2023 та в його діях вбачаються порушення п. п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, що є адміністративним правопорушенням.
Вважаючи протиправним вказане рішення відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (п. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ).
Згідно п. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України (п. 3 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до підпункту «б» п. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (п. 2 ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ).
За приписами п. п. 4, 10 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Відповідно до підп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно абз. 3 п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі: 
- встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин (п. 4 п. 4 Порядку №975);
- встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (п. 5 п. 4 Порядку №975).
Відповідно до підп. 1 п. 17 Порядку №975 у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин у розмірі:
400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;
300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;
250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно п. 21 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний, резервіст або особа, звільнена з військової служби, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, подають уповноваженому органу у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти з дотриманням законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), якій призначається та виплачується одноразова грошова допомога, з даними про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, або довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені), копія військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства);
документа, виданого контролюючим органом, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку або запис у паспорті, - копію паспорта громадянина України у формі книжечки, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, чи паспорта у формі картки із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків в електронному безконтактному носії).
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, військовослужбовець, військовозобов`язаний, резервіст або особа, звільнена з військової служби, якому (якій) виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначених в абзацах другому - восьмому цього пункту, та копію відповідного рішення суду, засвідченого у встановленому порядку.
Відповідно до пункту 22 Порядку №975 призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюються Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, розвідувальним органом Міноборони, Службою зовнішньої розвідки та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 23 Порядку №975 передбачено, що керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Строки подання рішення розпорядника бюджетних коштів уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги, а також строки видання наказу про виплату уповноваженим органом одноразової грошової допомоги встановлюються міністерствами та державними органами.
Під час воєнного стану рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів протягом трьох місяців з дня отримання всіх необхідних документів.
Як встановлено судом, позивачем подано документи для призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 2011-ХІІ та Порядку №975 у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. 
Протокольним рішенням комісії відповідача від 17.01.2025 №2/в позивачу відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки позивач отримав травму внаслідок ДТП 27.05.2023 та в його діях вбачається порушення п. 13.1 та п. 13.3 Правил дорожнього руху, що є адміністративним правопорушенням.
Із наявної в матеріалах справи копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань суд встановив, що 28.05.2023 Покровським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області зареєстровано кримінальне провадження №12023052410000322 за ч. 1 ст. 286 КК України відносно дорожньо-транспортної події, яка мала місце 27.05.2023 та внаслідок якої був травмований позивач ОСОБА_1 . 
Ухвалою суду від 02.03.2026 витребувано у відповідача докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної та/або кримінальної відповідальності за наслідками дорожньо-транспортної пригоди 27.05.2023 року.
16.03.2026 до суду надійшла заява представника відповідача про виконання ухвали суду від 02.03.2026, у якій зазначає, що відповідачу невідомі результати розслідування у кримінальному провадженні №12023052410000322. Вважає, що інформацією щодо притягнення позивача до адміністративної та/або кримінальної відповідальності за наслідками ДТП володіє Головного управління Національної поліції в Донецькій області як орган досудового розслідування.
Ухвалою суду від 18.03.2026 витребувано у Головного управління Національної поліції в Донецькій області:
- докази притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної та/або кримінальної відповідальності за наслідками дорожньо-транспортної пригоди 27.05.2023 року;
- інформацію про результати досудового розслідування кримінального провадження за №12023052410000322, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а також ймовірного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної та/або адміністративної відповідальності за вчинення ДТП, яке мало місце 27.05.2023.
Листом від 25.03.2026 №3449-2026 ГУНП в Донецькій області повідомило суд про те, що старшим слідчим слідчого відділу Покровського РУП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції Кошмаком М.А. проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023052410000322 від 28.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому 11.09.2025 прийнято рішення про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення).
16.09.2025 за вих. № 14115/3 01-2025 копію постанови про закриття кримінального провадження № 12023052410000322 та копії матеріалів цього кримінального провадження направлено начальникові відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України. 
21.11.2025 за вих. № 374599-2025 старшому слідчому ОСОБА_2 надійшло повідомлення з ВнП № 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про те, що відносно гр. ОСОБА_1 складено адміністративний протокол ЕПР1 № 517377 від 19.11.2025 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та матеріали скеровано до Бродівського районного суду Львівської області для прийняття рішення згідно чинного законодавства. Відомості про результати розгляду Бродівським районним судом Львівської області матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 в ГУНП в Донецькій області відсутні.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП протоколи про правопорушення, зокрема передбаченого ст. 124 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.
Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 124 цього Кодексу.
Таким чином, протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, складено щодо позивача лише 19.11.2025.
Як зазначалось судом вище, відповідно до підп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення.
Отже, оскільки на момент прийняття комісією відповідача оскаржуваного протокольного рішення від 17.01.2025 №2/в вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення встановлено не було, суд висновує, що комісія відповідача зробила передчасний висновок про відмову позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, внаслідок чого таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Обираючи у даному випадку належний і ефективний спосіб захисту порушених прав, суд бере до уваги, що призначення одноразової грошової допомоги належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України, відтак суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача від 11.06.2024 та додані до неї документи, про призначення та виплату одноразової грошової допомоги за фактом встановлення ІI групи інвалідності, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01, рішення від 06.09.2005, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00, рішення від 18.06.2006, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, рішення від 10.02.2010, пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Решта доводів та заперечень учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють. Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову частково.
Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України. 
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ухвалив:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати протокольне рішення № 2/в від 17.01.2025 комісії Міністерства оборони України пр. Повітряних Сил, 6, м. Київ, код ЄДРПОУ 00034022) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
3. Зобов`язати Міністерство оборони України пр. Повітряних Сил, 6, м. Київ, код ЄДРПОУ 00034022) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 11.06.2024 та додані до неї документи, про призначення та виплату одноразової грошової допомоги за фактом встановлення ІI групи інвалідності, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 08.04.2026 року.

Суддя	Костецький Назар Володимирович