Справа№464/705/26 
пр.№ 3/464/491/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026 суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. за участі захисника Іваницький Я.О., представника потерпілої Ільків М.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП, -
встановив:

ОСОБА_1 , 03.11.2025 о 09.00 год. у м. Львів на перехресті вулиць Панаса Мирного – Запорізька – Академіка Ігоря Юхновського керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху виїхав на смугу зустрічного руху для виконання маневру обгону, здійснюючи обгін попутних транспортних засобів на відстані ближче, ніж за 50 м до пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками та дорожньою розміткою, перетнувши при цьому дорожню розмітку 1.1. «вузька суцільна», внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка перетинала перехрестя, виїжджаючи із другорядної дороги, завдавши транспортним засобам механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.1 та п. 14.6 "в" ПДР України. 
При розгляді справи захисник Іваницький Я.О. вину ОСОБА_1 заперечив, вказав, що відповідно до висновку експертного дослідження від 27.01.2026 в даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, при наданих на дослідження вихідних даних, порівнюючи фактичні дії водія ОСОБА_3 керуючого автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , з необхідними його діями у відповідності до вимог Правил дорожнього руху, в умовах коли вказаний водій був позбавлений технічної можності уникнути зіткнення транспортних засобів з моменту виникнення небезпеки для руху, з технічної точки зору немає підстав стверджувати, що його дії суперечили вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху.
Представник потерпілої Ільків М.М. просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП та притягнути його до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП, оскільки в діях останнього встановлено ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст124 КУпАП. Винуватість останнього підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, а також висновком експерта №5910-Е від 19.12.2025. Висновок експертного дослідження №КЕД-19/114-26/620 від 27.01.2026 просив не брати до уваги, оскільки такий не відповідає всім вимогам щодо висновку експерта, що передбачені законодавством, зокрема експерти, що проводили відповідне експертне дослідження, не були попередженні про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, у вказаному висновку не надано оцінку порушень водієм ОСОБА_1 п. 10.1 та п. 14.6 ПДР України.
Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, встановлено наступне.
Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно з п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Пунктом 14.2 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
Згідно з п. 14.6 «в» Правил дорожнього руху України обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м – поза населеним пунктом.
Дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) – поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15. Лінію 1.1 перетинати забороняється.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст. ст.278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.
Так, в матеріалах справи наявні висновок експертного дослідження №КЕД-19/114-26/620 від 27.01.2026, здійснений на замовлення захисника – адвоката Іваницького Я.О. та висновок експерта №5910-Е від 19.12.2025, здійснений на замовлення представника потерпілої – адвоката Ільківа М.М.
Суд звертає увагу, що висновок експертного дослідження №КЕД-19/114-26/620 від 27.01.2026 не відповідає вимогам законодавства, оскільки ст. 251 КУпАП передбачено, що дані встановлюються саме висновком експерта, а не експертного дослідження. Вказане дослідження ґрунтувалось виключно на документах, які представлені експерту захисником Ільницьким Я.О., а вихідні дані, які покладенні в основу висновку взято виключно із заяви захисника про проведення дослідження. У висновку не враховано порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , зокрема здійснення обгону на відстані ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом. Крім того, експерти не були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України.
Допитані у судовому засіданні експерти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 висновок експертного дослідження №КЕД-19/114-26/620 від 27.01.2026 підтримали. Зазначили, що у діях водія ОСОБА_1 наявні порушення Правил дорожнього руху, однак, на їхню думку такі не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
Судом оцінено вказаний висновок експертного дослідження, із врахуванням допиту експертів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для роз`яснення вказаного висновку, такий висновок суперечить іншим доказам по справі, а тому не може бути прийнятий судом до уваги.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП стверджується зібраними по справі доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №577472 від 28.01.2026, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;
-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ;
-схемою з місця вчинення ДТП, якою зафіксовано місце зіткнення та наявні у транспортного засобу пошкодження;
- висновком експерта №5910-Е від 19.12.2025 згідно з яким:
1. У наявній дорожній ситуації водій автомобіля «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами п.п. 1.10 (в частині значення термінів «обгін», «пішохідний перехід»), 10.1, 14.2 (підпункт «в»), 14.6 (підпункт «в») ПДР України, та вимогами дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був вести керований автомобіль по правій стороні проїзної частини вибраного напрямку та не виїжджати на зустрічну смугу руху для виконання маневру обгону на відстані ближче ніж за 50 м до пішохідного переходу, при наявності дорожньої розмітки 1.1. (вузької суцільної лінії) та коли по зустрічній смузі рухається транспортний засіб.
2. У наявній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинна була, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); 10.1 та 16.11 ПДР України, а також розділу 33 «Дорожні знаки» (в вимог знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу») ПДР України, у відповідності до яких водій ОСОБА_6 повинна була, перед виїздом із другорядної дороги, переконатися у безпеці такого маневру та дати дорогу транспортним засобам, які рухалися по головній дорозі, зокрема автомобілю «Mercedes-Benz» котрий виконував маневр обгону попутних транспортних засобів.
3. Виходячи із наявних вихідних даних та відеозапису обставин ДТП, з технічної точки зору, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» мав технічну можливість уникнути скоєння ДТП і полягала вона у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п. 1.10 (в частині значення термінів «обгін», «пішохідний перехід»), 10.1, 14.6 (підпункт «в») ПДР України, та вимогами дорожньої розмітки 1.1 ПДР України. Іншими словами для уникнення ДТП водієві ОСОБА_1 необхідно (і достатньо) було вести керований ним автомобіль по правій стороні проїзної частини вибраного напрямку та не виїжджати на зустрічну смугу руху для виконання маневру обгону, оскільки такий було заборонено виконувати.
4. Виходячи із наявних вихідних даних та відеозапису обставин ДТІ, є підстави стверджувати, що водій автомобіля «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 мала технічну можливість уникнути скоєння ДТП і полягала вона у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); 10.1 та 16.11 ПДР України, а також розділу 33 «Дорожні знаки» (в частині вимог знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу») ПДР України, тобто водію ОСОБА_2 необхідно (і достатньо) було належним чином переконатися у безпеці маневру виїзду (чи перетину) перехрестя, а виявивши автомобіль «Mercedes-Benz» котрий виконував маневр обгону попутних транспортних засобів, для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно було відмовитися від виїзду із другорядної дороги.
5. Враховуючи вище проведені дослідження та наявні вихідні дані із врахуванням відеозапису обставин ДТП, дана експертиза має підстави зробити висновки про те, що дії водія автомобіля «Mercedes-Benz» ОСОБА_1 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14.2 (підпункт «в»), 14.6 (підпункт «в») ПДР України та вимогам дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, вказані невідповідності перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП.
6. Враховуючи вище проведені дослідження та наявні вихідні дані із врахуванням відеозапису обставин ДТП, дана експертиза має підстави зробити висновки про те, що дії водія автомобіля «Volvo» ОСОБА_2 з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.11 ПДР України, а також розділу 33 «Дорожні знаки» (в частині вимог знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу») ПДР України, вказані невідповідності перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_8 висновок експерта №5910-Е від 19.12.2025 за результатами проведення автотехнічної експертизи із дослідження обставин і механізму ДТП підтримав. Роз`яснив, що надав відповіді на поставлені в заяві запитання в межах своєї компетенції з урахуванням заданих вихідних даних.
Жодних даних, які б свідчили про неправильність висновку автотехнічної експертизи №5910-Е від 19.12.2025, його невідповідність іншим матеріалам справи чи його необґрунтованість судом не встановлено.
Судом оцінено вказаний висновок експерта, із врахуванням допиту експерта ОСОБА_8 для роз`яснення вказаного висновку, такий висновок не суперечить іншим доказам по справі, а тому прийнятий судом до уваги.
Інші наявні у справі матеріали обґрунтованість висновку експерта не спростовують.
При цьому, покликання захисту на наявність вини у діях іншого водія, не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки суд не вправі у межах даної справи надавати оцінку діям інших осіб, зважаючи на те, що судом розглядається протокол про вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відтак, предметом з`ясування у цій справі є наявність чи відсутність порушень вимог ПДР саме у його діях.
Вину водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлено постановою Сихівського районного суду міста Львова від 06.01.2026 у справі №464/7774/25, яка набрала законної сили. Даний факт учасниками не заперечується та не є предметом розгляду даної справи.
Таким чином, враховуючи механізм ДТП, характер отриманих механічних ушкоджень отриманих транспортними засобами, висновок експерта №5910-Е від 19.12.2025 суд приходить до висновку, що виникнення ДТП є прямим наслідком допущення порушень вимог п.п. 10.1, 14.6 (підпункт «в») ПДР України та вимогам дорожньої розмітки 1.1 ПДР України водієм ОСОБА_1 , які знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, в результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода.
З урахуванням наведених доказів, вина ОСОБА_1 у порушенні п.п. 10.1, 14.6 (підпункт «в») ПДР України та вимогам дорожньої розмітки 1.1 ПДР України та вчиненні правопорушення доведена повністю, його дії за ст.124 КУпАП кваліфіковані вірно, оскільки він порушив Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.
Оцінюючи пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вважаю їх такими, що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі пояснення суперечать встановленим обставинам справи, що підтверджені наведеними вище доказами.
Відповідно до ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення в справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Відповідно до диспозиції ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Триваюче правопорушення виражається у триваючому, довгостроковому і безперервному невиконанні обов`язків, за недотримання яких встановлена адміністративна відповідальність, тобто триваюче правопорушення, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюється потім безперервно шляхом невиконання обов`язку.
За умовами п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи правопорушення вчинено 03.11.2025.
Відтак, оскільки на момент розгляду справи закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, передбачений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також таке не є триваючим, тому справу відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід закрити.
На підставі ст.124 КУпАП та керуючись ст.ст. 283-284, 289 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови складено 08.04.2026.

Суддя: Чорна С.З.