Справа № 145/2015/25
Провадження № 2/145/355/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.26 с-ще Тиврів
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іванця В. Д. ,
за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Дебт Форс"звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 18.07.2019 між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено договір № 678588765.
Відповідно до умов договору позики перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки-анкети, яка є невід`ємною частиною даного договору позики.
Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки- анкети, які є невід`ємною частиною даного договору.
Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, в якості аналога власноручного підпису позичальника.
Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.
Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору.
Пропозиція (оферта) на отримання траншу згідно заявки-анкети № 2628606017 від 08.03.2020 в рамках договору про надання позики № 0678588765 від 18.07.2019 підписано позичальником 18.07.2019, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.
Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
14.07.2021 укладено договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0678588765.
15.02.2023 укладено договір № 15-02/23 відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ "КАМПСІС ЛІГАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0678588765.
08.05.2023 укладено договір № 08-05/23 відповідно до якого ТОВ "КАМПСІС ЛІГАЛ" відступило на користь ТОВ "ДЕБТ ФОРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0678588765.
Таким чином, ТОВ "ДЕБТ ФОРС" наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0678588765.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 0678588765 від 18.07.2019, що підлягає стягненню з позичальника станом на 31.12.2025 (день формування позовної заяви) відповідно до розрахунку заборгованості, становить 56267,20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3530,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 52737,20 грн, заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн, заборгованість за комісіями - 0,00 грн, інфляційні збитки - 0,00 грн, нараховані 3% річних - 0,00 грн.
Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №0678588765 від 18.07.2019 у розмірі 56267,20 грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.01.2026 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
23.02.2026 представник відповідача Мотальова-Кравець В.Ю. подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила таке.
Досліджені розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначений розмір ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за договором включає період, який виходить за межі строку кредитування.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені ТОВ "ДЕБТ ФОРС" вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період, який виходить за межі строку кредитування є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Як вбачається з договору, сторони обумовили строк кредиту: 30 днів, строк дії договору 36 місяців в межах ліміту 20000,00 грн.
Відповідач користувався кредитною лінією з 18.07.2019, останній транш було взято 08.03.2020 в розмірі 3530,00 грн на 30 днів.
Згідно з розрахунком заборгованості позивача, нарахування відсотків відбувалося після спливу строку кредитування (останнього траншу на 30 днів), тобто після 07.04.2020.
Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору про продовження строку кредитування після 07.04.2020 матеріали справи не містять.
Тобто, право ТОВ "ДЕБТ ФОРС" нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 07.04.2020, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.
До стягнення підлягають проценти нараховані з 08.03.2020 (останній транш) по 07.04.2020, як встановлено у договорі, від 18.07.2019.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання".
Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений договором строк, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.
За таких обставин, можна зробити висновок, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений договором строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених договором (сплати процентів за продовження дії договору або додаткова угода) є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.
У цьому випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного статтею 625 ЦК України, вимог про що не заявлено.
У зв`язку з чим, розмір заборгованості відповідно до умов договору про споживчий кредит № 0678588765 від 18.07.2019 становить 4827,20 грн: тільки за період з 08.03.2020 по 07.04.2020, адже попередні транші повністю повернуті, виходячи з умов договору (3530,00 грн*43,24*30 днів) = 1297,20 грн (відсотки), тобто, нарахування відсотків після спливу строку кредитування є неправомірним. Таким чином, заборгованість відповідача складає 4827,20 грн, а не 56267,20 грн як заявляє позивач.
Зазначає, стосовно нарахування відсотків ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", що здійснювалось поза межами строку кредитування, з 14.07.2021 по 17.02.2022 - включно, на суму 22794,97 грн. Додатково нараховані проценти, мало того, що нараховані не відповідно до умов договору, але й зроблені особою, яка отримала лише право вимоги за договором факторингу на підставі реєстру боржників з визначенням суми боргу первісним кредитором, а отже до неї не перейшло право здійснення додаткових нарахувань за договором, як то процентів, комісії тощо.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/21, сума заборгованості складала 33472,23 грн, з яких: 3530,00 грн за тілом кредиту, 29942,23 грн за відсотками.
Така ж заборгованість була відображена і у картці обліку договору (розрахунку заборгованості).
Умовами укладеного між ТОВ "ІНФІНАНС" і ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" договору факторингу не визначено передання майбутньої грошової вимоги за договором №0678588765 від 18.07.2019.
Натомість ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", як новий кредитор, здійснював подальші нарахування процентів за користування кредитом, внаслідок чого до складу позовних вимог включено і проценти за період користування кредитом з 14.07.2021 по 17.02.2022 – включно, на суму 22794,97 грн.
Крім того, відповідач відноситься до категорії осіб, які мають пільги, встановлені ч.15 ст. 14 Закону України "Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки є військовослужбовцем.
Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 відповідач з 10.09.2014 прийнятий на військову службу, має посвідчення, що підтверджує участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсіч і стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях.
Таким чином, оскільки відповідач перебуває на військовій службі, на нього поширюється дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Крім того, до матеріалів справи представником позивача долучено договір про надання правничої допомоги, а також акт.
Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Також, до суду не було надано квитанцію про оплату наданих послуг.
Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Окрім того, ознайомлення з матеріалами справи та складання позову не передбачають такого обсягу роботи та витрат, що зазначені у розрахунку, є неспівмірними зі складністю справи, а відтак повному відшкодуванню не підлягають.
Також вирішення спору здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, матеріали справи не містили інформації про те, збирання яких саме доказів здійснював адвокат, оскільки всі письмові докази, які були подані до позовної заяви адвокату передав позивач.
Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги ТОВ "ДЕБТ ФОРС" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором не підлягають задоволенню в частині нарахованих відсотків.
Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "ДЕБТ ФОРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у частині стягнення відсотків.
25.02.2026 представником позивача Костюченко М.І. подано відповідь на відзив, у якому остання зазначає наступне.
Відповідно до умов договору позичальнику надається кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії загальним (максимальним) розміром 20000,00 грн, максимальний строк користування кредитом (траншем) - 30 днів, максимальна відсоткова ставка – 1,75% за один день користування кредитом.
Відповідно до п.1.7 договору протягом 36 місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил.
Пропозицією та акцептом на отримання 7 траншу кредиту від 08.03.2020 визначено розмір траншу 3530,00 грн, відсоткова ставка 1,225% за один день користування, строк користування траншем 30 днів, строк дії договору складає 3 роки.
П. 7.1 правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми "MoneyBOOM" (згідно п. 1.1. договору є його частиною) передбачено також, що відсотки за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день повернення включно.
Тобто, обумовлений строк користування траншем – це ніщо інше як пільговий строк користування такими коштами, а умовами договору чітко передбачено нарахування відсотків протягом 3-х років і до факту погашення кредиту.
30-й строк користування кредитом - це строк із максимально вигідними нарахуваннями відсотків, натомість право користування кредитом становить 3 роки, як передбачено умовами договору, якими також передбачено сплату відсотків протягом всього строку користування кредитними коштами.
Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ "ІНФІНАНС" відповідач попередні два транша повернув та сплатив відсотки за користування кредитом, після отримання у траншу 08.03.2020 в сумі 3530,00 грн припинив сплачувати відсотки та продовжив користуватися кредитними коштами.
Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором ТОВ "ІНФІНАНС" за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0678588765 від 18.07.2019 відповідачу 08.03.2020 надано транш в сумі 3530,00 грн, в період з 08.03.2020 по 07.04.2020 проценти за користування кредитом нараховувались за відсотковою ставкою 1,225%, встановленою на пільговий період кредитування 30 днів, за кожен день користування кредитом, що із врахування тіла кредиту 3530,00 грн, становило 43,24 грн. Тобто за період з 08.03.2020 по 07.04.2020 загальна сума відсотків становить (43,24 *30=1297,20) 43,24 *30=1297,20 грн.
Оскільки відповідач не сплачував відсотки та продовжував користуватися кредитними коштами понад пільговий період 30 днів, то надалі згідно умов договору відсотки нараховувалися за ставкою 1,75 %, передбачено п. 1.6 договору.
У період з 08.04.2020 по 14.07.2021 проценти за користування кредитом нараховувались за відсотковою ставкою 1,75 % за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору), загальна сума відсотків за вказаний період становить 28645,03 грн.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "ІНФІНАНС" заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0678588765 від 18.07.2019 становить 33472,23 грн (3530,00 + 1297,20 +28645,03 = 33 472,23).
14.07.2021 укладено договір факторингу № 14-07/21 відповідно до якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0678588765.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 0678588765 від 18.07.2019, наданим ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", що набуло право вимоги до відповідача за договором факторингу, останнім було здійснено нарахування процентів за період з 14.07.2021 (дати набуття прав вимоги) по 17.07.2022 (дата закінчення строку дії кредитного договору).
Відповідно за період з 14.07.2021 по 17.07.2022 проценти за користування кредитом нараховувались за відсотковою ставкою 1,75 % за кожен день користування кредитом становить та загальна сума відсотків становить 22794,97 грн за вказаний період.
Отже, якщо додати суму заборгованості в розмірі 33472,23 грн, нараховану ТОВ "ІНФІНАНС" та суму заборгованості за процентами 22794,97 грн, нараховану ТОВ "Вердикт Капітал", то загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 0678588765 від 18.07.2019 становить 56267,20 грн.
Зазначає, що ТОВ "КАМПСІС ЛІГАЛ" та позивачем ТОВ "ДЕБТ ФОРС", які набули право вимоги до відповідача за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, не здійснювалось жодних нарахувань за договором № 0678588765 від 18.07.2019.
Крім того, відповідач зазначає про наявність статусу військовослужбовця та посилається на ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (редакція станом на 01.01.2019, яка діяла на момент укладення договору), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
НБУ своїм листом №14-0005/45819 від 14.06.2024 надав роз`яснення Асоціації українських банків, відповідно до якого вищевказана пільга зазначеним категоріям військовослужбовців надається на підставі наступного переліку документів: посвідчення офіцера і генерала або військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу (в залежності від військового звання військовослужбовця); довідки за визначеною формою 5 у додатку 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року №40; витягу (завіреної копії) із наказу по особовому складу про призначення на посаду; для дружин (чоловіків) військовослужбовця, додається також свідоцтво про шлюб.
Відповідач для підтвердження наявності пільг передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" долучає до відповіді на позовну заяву військовий квиток серія НОМЕР_1 виданий 19.09.2014 та посвідчення серія НОМЕР_2 видане 14.08.2015, витяг із наказу № 126/ДСК від 02.12.2019 про виключення з особового складу та витяг із наказу №229 від 14.09.2019 про прибуття до особового складу
Таким чином, враховуючи вищезазначене, відповідачем не було надано повного переліку документів, а саме: довідки за визначеною формою 5 та витягу (завіреної копії) із наказу по особовому складу про призначення на посаду, які згідно норм діючого законодавства підтверджують право відповідача на застосування пільги, передбаченої п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що він у належний спосіб (письмово з наданням копій документів, які підтверджують право на пільгу) повідомляв первісних кредиторів або позивача про свій статус на момент нарахування відсотків.
Неповідомлення кредитора про право на пільгу позбавляє кредитора можливості вчасно припинити нарахування, а отже, нарахування здійснювалося правомірно на основі умов підписаних відповідачем у договорі.
Однак, відповідачем не надано повний перелік документів, які підтверджують право відповідача на застосування пільги, передбаченої ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", таким чином відсутні підстави для застосування вищевказаної норми Закону.
Крім того, у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц Велика Палата вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями.
Просить позовну заяву ТОВ "ДЕБТ ФОРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.
Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.
Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Судом установлено, що 18.07.2019 ОСОБА_1 уклав з ТОВ "ІНФІНАНС" договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0678588765 (а.с.7-9)
Відповідно до умов договору товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми "MoneyBOOM", які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами (п.1.1). Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку № 1 та додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 до договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку № 1 та додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 до договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем) (п.1.2). Мета отримання кредиту – для власних потреб (п.1.3). Кредит надається без умови його забезпечення (п.1.4). Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень (п.1.5). В рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) - 30 календарних днів. Діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) - 20000,00 грн. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості -1,75% (п.1.6). Строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний в п. 1.2. Договору (п.1.10). Максимальна вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому вираженні становить: 525 грн (п.1.10.1). Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом 638,75 % (п.1.10.2).
08.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "Інфінанс" із заявкою-анкетою на отримання кредиту, із проханням надати йому кредит у розмірі 3530,00 грн, строком на 30 днів, зазначивши реквізити банківської платіжної картки НОМЕР_3 (а.с.10).
Заявка-анкета на отримання кредиту від 08.03.2020, акцепт оферти від 08.03.2020 на отримання 7 траншу згідно з заявою-анкетою № 2628606017 від 08.03.2020 в рамках договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0678588765 від 18.07.2019 - підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором - 6j7j7n.
ТОВ "Інфінанс" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 3530,00 грн, що стверджується повідомленням ТОВ "УПР" від 09.09.2025 № 5330_25909142728 (а.с.22) та не заперечується відповідачем.
Відповідач ОСОБА_1 умови договору по поверненню 7 траншу кредиту не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 56267,20 грн, з яких: 3530,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 29942,23 грн - заборгованість за відсотками, що стверджується розрахунком заборгованості складеним ТОВ "Інфінанс" (а.с.23-29).
14.07.2021 між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 14-07/21 (а.с.31-35), відповідно до умов якого ТОВ "Інфінанс" передає (відступає) ТОВ "Вердикт Капітал" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Вердикт Капітал" приймає належні ТОВ "Інфінанс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 (а.с.41,42), ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33472,23 грн, з яких: 3530,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29942,23 грн - заборгованість по процентам.
Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненим ТОВ "Вердикт Капітал", заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0678588765 станом на 15.02.2023 становить 56267,20 грн, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 3530,00 грн, відсотки на дату відступлення права вимоги - 29942,23 грн, нараховані відсотки ТОВ "Вердикт Капітал" з 14.07.2021 по 17.07.2022 за відсотковою ставкою 1,75% денних - 22794,97 грн (а.с.30).
15.02.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Кампсіс Фінанс" укладено договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.43-45), відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступає шляхом продажу ТОВ "Кампсіс Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Кампсіс Фінанс" приймає належні ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15.02.2023 (а.с.49-50,51), ТОВ "Кампсіс Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 56267,20 грн, з яких: 3530,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 52737,20 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами.
08.05.2023 між ТОВ "Кампсіс Фінанс" та ТОВ "Дебт Форс" укладено договір №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.52-53), відповідно до умов якого ТОВ "Кампсіс Фінанс" відступає шляхом продажу ТОВ "Дебт Форс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Дебт Форс" приймає належні ТОВ "Кампсіс Фінанс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023 (а.с.60-61, 61зворот), ТОВ "Дебт Форс" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 56267,20 грн, з яких: 3530,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 52737,20 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Дебт Форс"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Подані позивачем докази підтверджують, що ОСОБА_1 уклав договір надання позик, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0678588765 від 18.07.2019,отримував транші кредиту, користувалася кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання за 7 траншем кредиту.
Щодо позиції відповідача, що на нього, як на військовослужбовця, поширюються норми ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Отже, військовослужбовцям, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Посилаючись на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач надав суду: військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 (а.с.105-108), з якого встановлено, що останній проходив військову службу за контрактом з 10.09.2014 по 06.11.2017, з 26.12.2017 по 26.12.2020, та за мобілізацією з 28.03.2022 по 30.04.2024; посвідчення серії НОМЕР_2 від 14.08.2015 виданого ОСОБА_1 (а.с105), витяг з наказу командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) від 14.09.2019 № 229 (а.с.110), відповідно до якого старший солдат ОСОБА_1 з 14.09.2019 вважається таким, що прибув до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; витяг із наказу від 02.12.2019 № 126/ДСК "Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях" (а.с.109зворот), із якого вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 виключений з особового складу складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Отже, суд дійшов висновку, що на відповідача, як на військовослужбовця, на час отримання ним 7 траншу за договором, тобто з 08.03.2020 та до 26.12.2020, поширювалися пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме щодо нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом.
При цьому відсутність звернення відповідача до кредитора, не спростовує того факту, що на ОСОБА_1 розповсюджується дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". При цьому, за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 по справі № 642/548/21.
Оскільки відсотки за користування кредитом були нараховані відповідачу за період з 08.03.2020 по 26.12.2020, тобто в той період, коли він проходив військову службу, тому з урахуванням вищенаведеного, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом за кредитним договором.
Щодо відсотків нарахованих з 27.12.2020 по 14.07.2021 ТОВ "Інфінанс" та щодо відсотків нарахованих з 14.07.2021 по 17.07.2022 ТОВ "Вердикт Капітал".
Згідно з умовами договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0678588765 від 18.07.2019, 08.03.2020 надано 7 транш кредиту у розмірі 3530,00 грн, строком користування на 30 днів, під 1,225 % за один день користування кредитом.
Номінальна відсоткова ставка 1,225 % за один день користування кредитом від 3530,00 грн становить 43,24 грн за день (3530/100 х 1,225).
Отже, заборгованість за відсотками становить 1297 грн за 30 днів (43,24 х 30).
Зазначені відсотки нараховані з 08.03.2020 по 06.04.2020, тобто у період на який поширюються пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Однак, що стосується нарахованих відсотків після закінчення періоду на який поширюються пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд враховує наступне.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Також суд звертає увагу, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.28)).
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 уточнила висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у п. 141 зазначеної постанови вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Отже, з урахуванням системного аналізу норм ЦК України, що регулюють правовідносини із надання грошових коштів у позику, та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що умови договору, укладеного між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 , щодо нарахування процентів поза межами строку дії договору (строку, на який надавався кредит) з 07.04.2020 по 17.07.2020, за понадстрокове користування позикою, є саме мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України.
Водночас, щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідачки процентів, нарахованих за період понадстрокового користування кредитом (прострочення виконання зобов`язання), суд звертає увагу на те, що 24.12.2023 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Зазначеним законом пункт 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" викладено в такій редакції: "У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
Заборгованість за нарахованими процентами за понадстрокове користування позикою (прострочення виконання зобов`язань), які нараховані відповідачу, відповідно до п. 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", підлягають списанню кредитодавцем, а в даному випадку ТОВ "Дебт Форс" як правонаступником первісного кредитодавця.
Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 16000,00 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Дебт Форс" та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" 03.07.2024 укладений договір про надання правничої допомоги № 03/0724 (а.с.67-69). До позову додано прайс лист АО "Лігал Ассістанс" (а.с.71), заявку на надання юридичної допомоги № 85 від 03.11.2025 (а.с.72), витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 (а.с.72зворот).
Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "Дебт Форс" витрат на професійну правничу допомогу.
Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000 грн.
За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 151,97 грн (3530*2422,40/56267,20) та витрати на правничу допомогу в розмірі 313,68 грн (3530*5000/56267,20), всього стягнути судових витрат 465,65 грн (313,68+151,97).

Керуючись ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 615, 625, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 75-79, 81, 137, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" заборгованість за договором № 0678588765 від 18 липня 2019 року в розмірі 3530 (три тисячі п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" судові витрати в сумі 465 (чотириста шістдесят п`ять) гривень 65 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 19 березня 2026 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс", код ЄДРПОУ 43577608, адреса: 02095, вул. Княжий Затон, буд. 9, прим. 369, офіс 1, м. Київ.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя Іванець В.  Д.