Справа № 732/2148/25 
Провадження 2/732/183/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повний текст)
01 квітня 2026 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді – Бойко А. О.,
у присутності секретаря судового засідання – Швачко О. В.,
за участю відповідачки: ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014, фактична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника Кудіну Анастасію Вячеславівну звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_1 в якому представник позивача просила стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості: за кредитним договором №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року у розмірі 59383,15 грн, з яких: 21465,43 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15710,42 грн – сума заборгованості за відсотками та 22207,30 грн сума заборгованості за комісіями; за кредитним договором №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року у розмірі 11755,40 грн, з яких: 4059,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 7696,34 грн – сума заборгованості за відсотками, а всього на суму 71138,55 грн. Також представник позивача просила стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати.
В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 07 квітня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z06.226.73045. Також, 27 липня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №С20.226.73479. Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором. Відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вищевказаними договорами.
17 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17112023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами №Z06.226.73045 від 07.04.2017 та №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року, укладеними між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до Реєстру боржників №2 до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 : за кредитним договором №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року у розмірі 59383,15 грн, з яких: 21465,43 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15710,42 грн – сума заборгованості за відсотками та 22207,30 грн сума заборгованості за комісіями; за кредитним договором №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року у розмірі 11755,40 грн, з яких: 4059,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 7696,34 грн – сума заборгованості за відсотками. Представник позивача вказує, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до відповідачки здійснювались безпосередньо Акціонерним товариством «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. Позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.11.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Ухвалою судді від 13 січня 2026 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника та про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а. с. 5 зворот).
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
В судове засідання з`явилася відповідачка ОСОБА_1 , письмового відзиву на позов не надала, в усних поясненнях зазначила, що грошові кошти отримувала, проте наразі сума заборгованості дуже велика і можливість її сплатити у відповідачки відсутня.
Суд, заслухавши в судовому засіданні відповідачку, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність – з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
1. Судом встановлено, що 07 квітня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № Z06.226.73045, за умовами якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 25000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. Договір підписаний ОСОБА_1 власноручним підписом (а. с. 7-10).
Згідно з п.1.2. договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п.1.7. договору.
За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 21,9900% річних від залишкової суми кредиту (п.1.3. договору).
За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п.1.4. договору).
Згідно з п.1.7. договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні в рамках пакету «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Відповідачкою власноручним підписом також підписані заява-анкета до договору Z06.226.73045 від 07.04.2017 (а. с. 11), згода-повідомлення фізичної особи – клієнта банку від 07.04.2017 (а. с. 16), згода фізичної особи – суб`єкта кредитної історії від 07.04.2017 (а. с. 17), Договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку (а.с.12).
Відповідно до Ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту від 07 квітня 2017 року на відкритий банківський поточний рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_2 перераховано кредитні кошти за кредитним договором № Z06.226.73045 від 07.04.2017 у сумі 22831,05 грн (а. с. 13).
Відповідно до Ордеру-розпорядження б/н про сплату страхового платежу 07.04.2017 від імені ОСОБА_1 сплачений страховий платіж у розмірі 2168,95 грн. Підстава: 07.04.2017-07.04.2022, ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , 25000,00, Страховий платіж, Z06.226.73045 (а. с. 13).
Отже, АТ «Ідея Банк» виконало взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору шляхом надання відповідачці грошових коштів у визначеному розмірі.
З виписки по банківському поточному рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 за період з 07.04.2017 по 17.11.2023 убачається, що до 07.06.2019 відповідачкою здійснювалися періодичні платежі на погашення тіла кредиту, відсотків, оплати комісії за обслуговування кредиту за кредитним договором №Z06.226.73045 від 07.04.2017 (а. с. 18-19), що в свою чергу свідчить про її дії, спрямовані на виконання умов договору, а отже, і на визнання нею факту укладення кредитного договору.
Відповідачка, всупереч умовам кредитного договору №Z06.226.73045 від 07.04.2017, взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, допустивши порушення умов кредитного договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка згідно довідки- розрахунку АТ «Ідея Банк», станом на 17.11.2023 становила 59383,15 грн, з яких: 21465,43 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15710,42 грн – сума заборгованості за відсотками та 22207,30 грн сума заборгованості за комісіями (а. с. 20).
2. Судом встановлено, що 27 липня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С20.226.73479 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно з п.2. якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_3 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках Угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. Договір підписаний ОСОБА_1 власноручним підписом (а. с. 21).
Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 3089,00 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії – 24,0000% річних (п.3.,3.1.,3.2.,3.3. угоди).
Як вбачається з п.4 угоди повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та договором здійснюватимуться згідно умов договору, Типового графіку та розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням Угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені в п.5.11. цієї угоди.
Відповідачкою власноручним підписом також підписані паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому визначені основні умови кредитування (а. с. 22), заява №С20.226.73479 від 27.07.2017 на приєднання до договору добровільного страхування життя №ПБ КК 1 від 03.04.2017 (а.с.23), Заява №С20.226.73479 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку (а.с.24), згода фізичної особи – суб`єкта кредитної історії від 27.07.2017 (а.с.29).
АТ «Ідея Банк» виконало взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, відкривши відповідачці поточний рахунок № НОМЕР_3 та надавши відповідачці кредитні кошти в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2 договору, що підтверджується випискою по банківському поточному рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_3 за період з 27.07.2017 по 17.11.2023 (а. с. 30-32).
З виписки по банківському поточному рахунку № НОМЕР_3 за період з 27.07.2017 по 17.11.2023 також убачається, що до 07.06.2019 відповідачкою здійснювалися періодичні платежі на погашення тіла кредиту, відсотків, оплати комісії за обслуговування кредиту, що в свою чергу свідчить про її дії, спрямовані на виконання умов договору, а отже, і на визнання нею факту укладення кредитного договору.
Відповідачка, всупереч умовам кредитного договору №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, допустивши порушення умов кредитного договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк», станом на 17.11.2023 становила 11755,40 грн, з яких: 4059,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 7696,34 грн – сума заборгованості за відсотками (а. с. 33).
17 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу №17112023 (а. с. 34-35), за умовами якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які Клієнт відступає Фактору, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі боржників.
Згідно умов договору, ТОВ «ФК« Європейська агенція з повернення боргів» сплатило АТ «Ідея Банк» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору факторингу, що підтверджується копією платіжної інструкції № 20494 від 20.11.2023 (а. с. 36).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 до договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 :
за кредитним договором №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року в сумі 59383,15 грн, з яких: 21465,43 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15710,42 грн – сума заборгованості за відсотками та 22207,30 грн сума заборгованості за комісіями;
за кредитним договором №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року в сумі 11755,40 грн, з яких: 4059,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 7696,34 грн – сума заборгованості за відсотками (а. с. 37, 38).
Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України).
Факт прострочення відповідачкою сплати заборгованості за кредитними договорами не спростовано, доказів оплати відповідачкою заборгованості в повному обсязі суду не надані.
У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).
Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказів розірвання або визнання недійсними кредитних договорів №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року та №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року (на підставі яких виникло зобов`язання у відповідачки перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 (на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаними кредитними договорами) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначений договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.
У свою чергу, відповідачкою будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача суду не надано.
Враховуючи, що відповідачкою порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за кредитними договорами №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року та №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості: 
за кредитним договором №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року в розмірі 37175,85 грн, з яких: 21465,43 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15710,42 грн – сума заборгованості за відсотками;
за кредитним договором №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року в розмірі 11755,40 грн, з яких: 4059,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 7696,34 грн – сума заборгованості за відсотками.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки боргу по комісії в розмірі 22207,30 грн за кредитним договором №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») і ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, зроблено наступний правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі – Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»».
З аналізу змісту кредитного договору №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року судом установлено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту.
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості по комісії у розмірі 22207,30 грн задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Частиною першою ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановлено Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 9. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, а також законні представники дітей та недієздатних осіб з інвалідністю, при поданні справ до суду.
При зверненні до суду із позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 149450 від 05.12.2025 (а. с. 1).
Водночас, з копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено ІІ групу інвалідності довічно.
Зважаючи на те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволені частково, а відповідачка ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору, враховуючи положення ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»належить компенсувати за рахунок держави понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2082,75 грн, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 11, 16, 516, 517, 536, 549, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 43, 141, 211, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, п.9. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №Z06.226.73045 від 07 квітня 2017 року в розмірі 37175,85 грн, з яких: 21465,43 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15710,42 грн – сума заборгованості за відсотками, та заборгованість за кредитним договором №С20.226.73479 від 27 липня 2017 року в розмірі 11755,40 грн, з яких: 4059,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 7696,34 грн – сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути 48931,25 грн.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір у розмірі 2082,75 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині позову, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений і підписаний 02.04.2026.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014, фактична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 ).

Суддя А. О. Бойко