Справа № 946/530/26 
Провадження № 2/946/2437/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді – Бурнусуса О.О.,
за участю: секретаря судового засідання – Коробко О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та визання права власності на спадкове майно,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . А також, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Аранут О.В. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що право власності на 1/2 частку житлового будинку не було зареєстроване за життя спадкодавця. 
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить позов задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 
Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом було встановлено, що згідно договору забудови реєстр № 2-600 від 13.02.1970 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Уманець Н.І., ОСОБА_3 належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.08.2025 року за № 1641. 
Крім цього, згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2015 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.08.2025 року за № 1641. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.02.2025 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 13.10.2025 року, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудовано в 1975 році. 
Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі».
Таким чином, враховуючи, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , завершений до 05 серпня 1992 року, а отже не підлягає введенню в експлуатацію та не є самочинним будівництвом. 
Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідковою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 83841735 від 13.01.2026 року згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є:
- син ОСОБА_1 , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00053249966 від 26.08.2025 року; 
- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.08.1969 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСУ УРСР.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України – спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України – спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини на користь сина спадкодавця ОСОБА_1 .
В свою чергу, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. 
Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що на частину спадкового майна позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , а саме на недоотриману пенсію в розмірі 7564, 86 грн. та на частину земельної ділянки площею 0,0534 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспортний документ № НОМЕР_3 , орган, що видав № 5119 від 13.08.2018 року, РНОКПП – НОМЕР_4 ,мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (паспортний документ № НОМЕР_5 , орган, що видав № 5119 від 20.12.2017 року, РНОКПП – НОМЕР_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 09 квітня 2025 року.

Суддя: 	О.О.Бурнусус