154/1196/25
1-кп/154/237/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025030510000188 від 01.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з повною загальною освітою, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 06.12.1999 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.2 ст.142, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 03.06.2003 за відбуттям строку покарання;
2) 01.10.2003 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 01.07.2007 за відбуттям строку покарання;
3) 26.08.2009 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Звільнений 26.11.2009 за відбуттям строку покарання;
4) 25.03.2010 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком на 2 роки;
5) 24.06.2010 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнений 28.09.2015 за відбуттям строку покарання;
6) 10.05.2016 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
7) 19.07.2016 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців;
8) 20.09.2016 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Звільнений 05.08.2019 умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 27 днів;
9) 22.10.2019 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 9 місяців;
10) 10.02.2020 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.ч.1,4 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 14.07.2020 вирок змінено, вирішено вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.ч.1,4 ст.70, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Звільнений 05.01.2024 за відбуттям строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, 
ВСТАНОВИВ:

01 березня 2025 року, близько 11 години 15 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного в Україні згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання, та який діє по даний час, перебуваючи в магазині ФОП « ОСОБА_6 » (ШАРА), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправнийхарактер своїх дій, розпочав дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, а саме куртки фірми «ATE», вартістю 1129 гривень 00 копійок, одягнувши її на себе. Однак, вийшовши із вказаного магазину, був помічений продавцем ОСОБА_7 , яка з метою припинити протиправні дії, висловила вимогу зупинитися та повернути вищевказану куртку, проте ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна, викриті працівником магазину, проігнорував звернення продавця, почав утікати та виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так якОСОБА_4 був затриманий продавцем магазину ОСОБА_7 та перехожими громадянами.
Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, а саме, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. 
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, не визнав, та суду пояснив, що 01.03.2025, приблизно об 11:00, він дійсно вчинив крадіжку чоловічої куртки темного кольору з магазину одягу «ШАРА», розташованого по вул. Луцькій в м. Володимирі, вдягнувши її на себе та зірвавши з куртки бирки. Проте, його дії були викриті продавцем лише тоді, коли він перебував на вулиці, на відстані приблизно 10-15 метрів від магазину, і лише після того, як на нього вказали перехожі, що він вчинив крадіжку. Продавець вибігла на вулицю за іншим чоловіком, який також вчинив крадіжку куртки з магазину. Зазначив, що втікати він почав тільки після того, як був викритий продавцем, яка кричала, щоб він зупинився та повернув куртку. Йому не вдалося скритися, через те що він був затриманий перехожими. Вважає, що його дії слід кваліфікувати як крадіжку, а не грабіж, оскільки вони були непомітні для інших осіб.
Попри те, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, суд вважає, що висунуте ОСОБА_4  обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України знайшло своє підтвердження під час судового розгляду на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами наданими стороною обвинувачення, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду й оціненими судом згідно з положеннями ст. 94 КПК.
Так, допитана в судовому засіданні представник потерпілої особи ОСОБА_8 пояснила, що вона працює старшим продавцем магазину непродовольчих товарів ФОП « ОСОБА_6 », що по АДРЕСА_2 . 01.03.2025 у неї був вихідний. Близько 11:00 до неї зателефонувала продавець магазину ОСОБА_7 та повідомила, що два невідомих чоловіки здійснили крадіжку двох курток у магазині, при цьому одного чоловіка було затримано. Відразу після цього вона приїхала до магазину та побачила, що у приміщенні магазину перебуває ОСОБА_9 . З поліцією вона оглянула куртку фірми «АТЕ», яку викрав ОСОБА_9 . На ній була відсутня 1 тега, при цьому інша тега була не порушена. Вартість вказаної куртки становить 1250 гривень. ОСОБА_10 повідомила їй, що коли вона перебувала на касі, в магазині спрацювали ворота безпеки в той момент як чоловік намагався вийти з магазину. ОСОБА_11 погналася за ним та, разом з перехожим, затримала чоловіка на вулиці.
Такі показання представника потерпілої ОСОБА_8 об`єктивно узгоджуються з іншими доказами безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_13 , а також письмовими доказами.  
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 пояснив, що він є співробітником оперативного підрозділу Володимирського РВП ГУНП у Волинській області. В березні 2025 року він перебував у складі СОГ, коли надійшло повідомлення про те, що чоловік віком приблизно 30 років викрав куртку з магазину «ШАРА». Чоловік затриманий і перебуває в магазині. По приїзду на місце події продавець магазину сказала, що чоловік, який викрав куртку, сидить в магазині. Пояснила, що цей чоловік викрав куртку, після чого вийшов з магазину. Вона вибігла за ним на вулицю, кричала йому, щоб той зупинився, але чоловік не реагував. Після цього вона побігла за чоловіком та, разом з перехожим, затримала його. Свідок зазначила, що чоловіком, який викрав куртку, виявився ОСОБА_14 . В магазині ОСОБА_9 не заперечував факт вчинення ним крадіжки. 
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем-консультантом у магазині «Шара», що розташований за адресою: вул. Луцька, буд. 13, м. Володимир. У березні 2025 року, близько 12 год, коли вона перебувала на зміні, клієнт магазину крикнув, що вчиняється крадіжка. Вона побачила, що з магазину вибігає невідомий чоловік. Чи спрацювали в той момент ворота безпеки, встановлені на вході в магазин, вона не пам`ятає. Відразу після цього вона швидко побігла наздоганяти злодія, однак вибігши на вулицю нікого не побачила. Коли вона перебувала на вулиці, з магазину вийшов ще один чоловік, який був одягнутий у курточку фірми «АТЕ», яка продається в магазині. На її вимогу повернути куртку, цей чоловік відповів відмовою, та відразу почав утікати в сторону скверу. Вона побігла за ним, при цьому кричала щоб він зупинився та повернув курточку. Проте, цей чоловік не реагував та продовжував утікати, але йому не вдалося скритися, оскільки він був затриманий перехожими. Після затримання чоловік на її вимогу зняв куртку та повернув їй. Згодом вона зателефонувала до поліції та повідомила про даний злочин. Зазначила, що чоловіком, який викрав куртку та якого вона спіймала, є обвинувачений ОСОБА_9 . 
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що на початку березня 2025 року, близько 11:00 год, вона пішла по своїх потребах у магазин «Копійочка», що розташований по вул. Луцька в м. Володимир, у тому ж будинку, що і магазин одягу «Шара». Коли вона вийшла з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та перебувала на вулиці, то побачила як раніше невідомий їй чоловік вибіг з магазину «Шара» тримаючи в руках куртку чорного кольору з бирками. Після цього, з магазину «Шара» вибігла продавець та почала оглядатися по сторонам. В цей самий час з магазину вийшов ще один невідомий чоловік, вдягнений в куртку темного кольору, на комірі якої вона побачила ярлик. Продавець попросила її затримати цього чоловіка, оскільки він викрав куртку. Проте чоловік вирвався та почав утікати, а продавець побігла за ним та кричала, щоб він зупинився та віддав куртку. Даний чоловік не реагував на крики продавця та не зупинявся, а продовжував втікати, однак біля магазину «Сонечко» його затримати перехожі. Продавець відібрала у чоловіка куртку, а перехожі допомогли відвести його до магазину. Свідок зазначила, що цим чоловіком є обвинувачений ОСОБА_9 .
Згідно протоколу огляду місця події від 01.03.2025, з фототаблицею до нього, місцем вчинення кримінального правопорушення є приміщення магазину непродовольчих товарів « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП « ОСОБА_6 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду місця події, на касовому прилавку вказаного магазину, була виявлена та вилучена чорна спортивна куртка з капюшоном фірми «АТЕ», на якій наявні 2 кишені із застібками — змійками. На внутрішньому боці куртки маються 2 бирки чорного та білого кольорів. Чорна бирка містить маркування «АТЕ,48», біла - «А-606» та інші маркування. Також на куртці наявна 1 тега, яка на момент огляду є непошкодженою. Під час огляду старший продавець магазину ОСОБА_8 звернула увагу на те, що на даній куртці зірвана 1 тега, а на її місці лишилась частина кріплення від теги. При цьому, ОСОБА_4 , який перебував поруч, повідомив, що дану куртку він викрав з магазину «Шара», однак його впіймали коли він утікав. 
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2025, стверджується, що свідок ОСОБА_7 , серед пред`явлених їй фотознімків, на яких зображені особи чоловічої статі, на фотознімку під №3 впізнала за рисами обличчя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особу, яку вона бачила 01.03.2025, близько 11:00, та яку вона наздогнала, забрала у нього куртку, що була викрадена даною особою в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП « ОСОБА_6 », по АДРЕСА_2 . 
Висновком судової товарознавчої експертизи від 06.03.2025 № СЕ-19/103-25/3080-ТВ, стверджується, що ринкова вартість куртки марки «АТЕ» станом на 01.03.2025 складала 1129,00 гривень. 
Протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 05.03.2025 стверджується, що 05.03.2025 в приміщенні ТЦ «КROK” ОСОБА_15 здійснено зняття показань із технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису (комп`ютер «Dell”), а саме 1 відеофайлу за період з 11 год 12 хв по 11 год 13 хв 01 березня 2025 року, на наданий слідчим цифровий носій у виді СD-R диску для подальшого приєднання до кримінального провадження.
Протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 06.03.2025 стверджується, що 06.03.2025 в приміщенні магазину непродовольчих товарів ФОП « ОСОБА_6 » ОСОБА_8 здійснено зняття показань із технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису (комп`ютер «HP”), а саме 3 відеофайлів за 01 березня 2025 року, на наданий слідчим цифровий носій у виді DVD-R диску для подальшого приєднання до кримінального провадження.
Протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 13.03.2025 стверджується, що 13.03.2025 в приміщенні магазину ФОП « ОСОБА_16 » ОСОБА_17 здійснено зняття показань із технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису (комп`ютер «HP”), а саме 1 відеофайлу за 01 березня 2025 року, на наданий слідчим цифровий носій у виді DVD-R диску для подальшого приєднання до кримінального провадження.
Згідно з протоколом огляду предметів від 13.03.2025, слідчий провів огляд цифрового носія інформації — DVD-R диску, який містить відеозаписи з камер відеоспостереження магазину ФОП « ОСОБА_6 » (ШАРА), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за 01.03.2025, який також був предметом дослідження в ході судового розгляду. На диску містяться три відеофайли за 01 березня 2025 року. На першому відеозаписі зафіксовано, як об 11:16:24 у приміщення магазину ФОП « ОСОБА_6 » заходять ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , які йдуть розглядати стелажі із взуттям, після чого йдуть вздовж торгового ряду. Об 11:17:20 ОСОБА_4 несе в руках чоловічу куртку чорного кольору. Об 11:18:10 ОСОБА_18 несе в руках куртку чорного кольору з бирками, при цьому озирається навкруги, після чого розвертається та йде в напрямку виходу з магазину, при цьому тримаючи вказану куртку в руках, та об 11:18:24 виходить з магазину. В цей час ворота безпеки мигають червоним кольором. Відразу після цього продавець магазину ОСОБА_7 вибігає за ОСОБА_18 , а ОСОБА_4 , вдягнений у чоловічу спортивну куртку, підходить до виходу з магазину. Об 11:18:24 ОСОБА_4 виходить з магазину, відразу за продавцем. При цьому ворота безпеки мигають червоним кольором. На другому відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_4 та ОСОБА_18 підходять до стелажів з чоловічими куртками та оглядають їх асортимент. Після того, як кожна особа взяла по курточці, прямують в іншу частину торгового залу. На третьому відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_4 та ОСОБА_18 йдуть по торговому залу, при цьому ОСОБА_18 носить куртку зі стелажу в руках, а ОСОБА_4 об 11:17:35 частково одягає чорну чоловічу куртку, котру попередньо взяв зі стелажу, та зриває з неї бирки. Надалі, після того, як кожен з них взяв по куртці, вони прямують в іншу частину торгового залу. Об 11:18:06 ОСОБА_4 повністю одягає на себе вказану чоловічу куртку та виходить з магазину. 
Згідно з протоколом огляду предметів від 13.03.2025, слідчий провів огляд цифрового носія інформації — DVD-R диску, який містить відеозаписи з камер відеоспостереження магазину ФОП « ОСОБА_16 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за 01.03.2025, який також був предметом дослідження в ході судового розгляду. На диску міститься один відеофайл за 01 березня 2025 року, на якому зафіксовано, як об 11:15:39 в об`єктив камери потрапляють ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , які йдуть в напрямку приміщення магазину ФОП « ОСОБА_6 » (ШАРА). Об 11:18:25 ОСОБА_18 вибігає з приміщення магазину ФОП « ОСОБА_6 », тримаючи при цьому куртку чорного кольору з бирками в руках, після чого біжить у напрямку вулиці Ковельська. Об 11:18:33 з магазину вибігає продавець ОСОБА_7 , однак не бачить де є ОСОБА_18 . Об 11:18:36 ОСОБА_4 виходить з магазину, вдягнений в чорну спортивну куртку з магазину, та різко починає втікати, оскільки на виході зустрічається з продавцем ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_7 починає бігти та переслідувати ОСОБА_4 . За ними біжить ОСОБА_13 . Об 11:20:55 в об`єктив камери потрапляє ОСОБА_4 , якого веде в напрямку магазину ФОП « ОСОБА_6 » (ШАРА) невідомий чоловік. При цьому ОСОБА_4 йде без курточки, в якій попередньо втікав, руки у ОСОБА_4 скручені за спиною. 
Згідно з протоколом огляду предметів від 13.03.2025, слідчий провів огляд цифрового носія інформації — СD-R диску, який містить відеозаписи з камер відеоспостереження ТЦ «KROK», розташованого за адресою: м. Володимир, вул. Данила Галицького, 15, за 01.03.2025, який також був предметом дослідження в ході судового розгляду. На диску міститься один відеофайл за 01 березня 2025 року, на якому зафіксовано, як об 11:12:40 в об`єктив камери потрапляє ОСОБА_4 та продавець ОСОБА_7 , яка біжить за ОСОБА_4 . При цьому чути крики: «Злодій віддай». Об 11:12:50 ОСОБА_7 наздоганяє ОСОБА_4 . Зловити ОСОБА_4 їй допомагають пересічні громадяни. Надалі ОСОБА_4 знімає курточку та віддає її ОСОБА_7 . Об 11:13:10 один з чоловіків, який допоміг затримати ОСОБА_4 , закручує останньому руки за спину, оскільки ОСОБА_4 намагається втекти, та веде в напрямку магазину ФОП « ОСОБА_6 » (ШАРА). На відеозаписі також присутня ОСОБА_13 . 
Зазначені вище докази, надані стороною обвинувачення та дослідженні безпосередньо в ході судового розгляду, є належними, оскільки у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані в порядку, встановленому нормами КПК України та без порушень. Вони є послідовними, не містять протиріч, переконливими як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден з них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування.
За таких обставин, суд приймає до уваги при ухваленні вироку вказані докази, як докази, які у своїй сукупності беззаперечно поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.
Щодо кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, то суд вважає її правильною, а доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що його дії слід кваліфікувати за ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна – надуманими, такими що не відповідають фактичним обставинам справи, з урахуванням такого.
Так, в пунктах 3 та 4 постанови пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у правах про злочини проти власності» роз`яснюється, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. 
Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).
Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози — як грабіж чи розбій. 
Фактичні дані, що містяться в зазначених вище доказах, досліджених судом в ході судового розгляду, зокрема показаннях свідків, відеозаписах з камер відеоспостереження, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, розпочав дії, спрямовані на таємне викрадення куртки з магазину, проте був одразу викритий продавцем цього магазину, яка, з метою припинити протиправні дії, висловила вимогу зупинитися та повернути викрадене майно. Незважаючи на це, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії викриті, продовжив свої дії з метою заволодіння майном та почав утікати, але був затриманий продавцем магазину та перехожими громадянами, а отже виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. 
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ст. 185 КК України.
Отже, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення по кримінальному провадженню, вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України.
Доводи сторони захисту про відсутність у кримінальному провадженні належного потерпілого та, як наслідок, відсутність складу кримінального правопорушення, суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення або заяви про залучення до провадження як потерпілого.
Водночас зазначена норма не містить імперативної вимоги щодо виключно формалізованого виду такої заяви чи обов`язкового складання саме протоколу її прийняття як єдиної підстави набуття статусу потерпілого.
Сам по собі факт відсутності окремого процесуального документа з назвою «протокол прийняття заяви» не свідчить про відсутність волевиявлення особи щодо повідомлення про кримінальне правопорушення, якщо таке волевиявлення об`єктивно підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Матеріали справи містять письмове повідомлення ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, яке було прийняте та стало підставою для початку досудового розслідування. Вказаний документ у сукупності з іншими доказами (внесення відомостей до ЄРДР, проведення слідчих дій, визнання особи потерпілою) свідчить про належне інформування правоохоронного органу про подію кримінального правопорушення та наявність волі особи на набуття статусу потерпілого. Формальні недоліки оформлення такого повідомлення, на які посилається сторона захисту (відсутність окремих реквізитів, відміток чи попереджень), не можуть бути підставою для невизнання особи потерпілою, оскільки не впливають на зміст і суть повідомлення та не нівелюють факт заподіяння шкоди.
Щодо аргументів про неналежність представника потерпілого, суд зазначає, що навіть у випадку процесуальних порушень при визначенні представника це не впливає на сам факт існування потерпілого як учасника кримінального провадження та не свідчить про відсутність шкоди.
Таким чином, твердження сторони захисту про відсутність потерпілого та, як наслідок, відсутність складу кримінального правопорушення, є формалістичними, надуманими та спрямованими на уникнення ОСОБА_4 кримінальної відповідальності за вчинене.
Наявність шкоди, заподіяної конкретній особі, підтверджується дослідженими судом доказами, а тому один із обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення є доведеним.
Отже, підстав для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення або для ухвалення виправдувального вироку з наведених захистом мотивів — немає.
Крім того, необґрунтованими є доводи сторони захисту про необхідність визнання недопустимими доказами повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 01.03.2025, заяви про залучення до провадження як потерпілого від 05.03.2025, а також постанови слідчого про залучення юридичної особи до кримінального провадження як потерпілого та визнання особи представником потерпілого.
Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст.84 КПК).
Разом з тим, повідомлення про кримінальне правопорушення, заява про залучення потерпілого та постанова слідчого про визнання особи потерпілою є процесуальними документами, які фіксують підстави для початку досудового розслідування та визначення процесуального статусу особи, але самі по собі не містять фактичних даних, що підлягають доказуванню у розумінні ст. 84 КПК України.
Таким чином, зазначені документи не є доказами у кримінальному провадженні, а отже не можуть бути визнані недопустимими.
Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд виходить з такого.
Відповідно доположень ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини та спосіб його вчинення, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця,особу обвинуваченого, який не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, після відбуття покарання знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, що підтверджує відсутність позитивних змін в його особистості після відбування покарання й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, стійку направленість на вчинення злочинів, підвищену суспільну небезпеку, а тому, на переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. 
В обвинувальному акті стороною обвинувачення, як обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого вказане щире каяття.
Як вказав Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19 (провадження № 51-3198км21), щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації; факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Так, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - щире каяття, позаяк ОСОБА_4 хоч і зазначив, що визнає свою вину у вчиненні крадіжки, однак в ході судового розгляду не висловив щирий жаль з приводу цього, не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці та не засудив її, формально вказавши на визнання своєї винуватості.
Як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.67 КК України, визнає рецидив злочину.
З урахування вищенаведеного, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливі без ізоляції його від суспільства, а тому вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених санкцією частини 4 статті 186 КК України, із застосуванням положень ч.3 ст.68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
На думку суду, таке покарання буде необхідним, достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання і вимогам ст.ст.50,65 КК України. 
Відповідно до ст.124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи  № СЕ-19/103-25/3080-ТВвід 06.03.2025 у розмірі 1591,80 грн.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.03.2025 (справа №154/890/25, провадження № 1-кс/154/207/25; справа №154/890/25, провадження № 1-кс/154/208/25). 
Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з дня ухвалення вироку.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.68 КК України,у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дати оголошення вироку – 30 березня 2026 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 01 березня 2025 року до 29 березня 2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попереднім – тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з дня ухвалення вироку. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-25/3080-ТВвід 06.03.2025 у розмірі 1591,80 грн.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.03.2025 (справа №154/890/25, провадження № 1-кс/154/207/25; справа №154/890/25, провадження № 1-кс/154/208/25). 
Речові докази по справі:
- чорну спортивну куртку фірми «АТЕ», яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області – повернути за належністю потерпілій ФОП ОСОБА_6 ;
- гаманець коричневого кольору; паспорт гр. України виданий на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_1 від 12.12.2023, орган що видав 0722; банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 ; банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_3 ; 2 витяги з реєстру територіальної громади виданих на ім`я ОСОБА_4 ; інформацію з державних реєстрів на ім`я ОСОБА_4 №2970702634; екземпляр позичальника №0000258174 від 19.02.2025; грошові кошти у сумі 120 грн (1 купюра 100 грн. – ЯБ 9184051; 1 купюра 1 грн – YE 8167214; 10 грн – копійкою; 5 грн – копійскою; 2 грн – 2 копійки); запальничку BIC зелену; металеві щипці, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області – повернути за належністю ОСОБА_4 ;
- оптичний диск з відеозаписами з магазину ФОП « ОСОБА_6 » (ШАРА), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за 01.03.2025; оптичний диск з відеозаписами із магазину ФОП « ОСОБА_16 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за 01.03.2025; оптичний диск з відеозаписами з ТЦ «KROK», розташованого за адресою: м. Володимир, вул. Данила Галицького, 15, за 01.03.2025 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1